РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2021 року справа № 927/1165/20
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Хіловської І.Д., розглянувши матеріали справи за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер", проспект Перемоги, буд. 133, м. Чернігів, Чернігівська область, 14013

e-mail:

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро", вул. Реміснича, буд. 28, оф. 306, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000

e-mail: не відома

про стягнення 1351025грн.50коп.

Представники сторін:

від позивача: Кульгейко Л.Ю., адвокат, ордер серія ЧН №108206 від 07.12.2020; договір про надання правової допомоги адвокатом №07/12/20 від 07.12.2020; посвідчення №000535 від 30.11.2018;

від відповідача: Підгорний К.Є. -адвокат (довіреність №24/04 від 24.04.2021;

встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро" про стягнення заборгованості у сумі 971285 грн. 00коп., пені у сумі 160077 грн. 70 коп., 3 % річних у сумі 81409 грн. 47 коп., інфляційних нарахувань у сумі 138253 грн. 32 коп.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем укладеного сторонами у справі умов договору №435/12 від 15.12.2017.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.12.2020 відкрите провадження у справі №927/1165/20 за правилами загального позовного провадження; підготовне засідання призначено на 22.12.2020, 15 год. 10 хв. Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

18.12.2020 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" про стягнення заборгованості у сумі 5874354 грн. 20 коп., неустойки у сумі 2495276 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 186852 грн. 75 коп. та інфляційних нарахувань у сумі 146858 грн. 86 коп., нарахованих внаслідок неналежного виконання умов укладеного сторонами договору №435/12 від 15.12.2017 та договору відповідального зберігання №469/12 від 26.12.2017.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2020 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" про стягнення 8703442грн. 01 коп. та додані до неї документи повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.01.2021 зупинено провадження у справі №927/1165/20 до закінчення апеляційного провадження на ухвалу суду від 22.12.2020 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Чернігівської області.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2021 ухвала Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2020 залишена без змін, а справу повернуто до Господарського суду Чернігівської області.

29.03.2021 матеріали справи №927/1165/20 надійшли до Господарського суду Чернігівської області.

Ухвалою від 01.04.2021 провадження у справі поновлено та судове засідання призначене на 27.04.2021.

У підготовче засідання 27.04.2021 прибули повноважний представник позивача у даній справі.

Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 26.04.2021, яке судом залишено без задоволення, про що зазначено у протоколі судового засідання від 27.04.2021.

27.04.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.05.2021. Явка представників учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась.

У судове засідання 18.05.2021 прибули повноважні представники сторін у даній справі.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №10517-01 від 17.05.2021, у якому викладено клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позов та у разі відмови у поновленні строку для подання відзиву відповідач просив суд відзив вважати письмовими поясненнями, наданими суду.

Судом у судовому засіданні 18.05.2021 постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позов з підстав необгрнутованості причин пропуску строку. Клопотання відповідача у частині того, щоб поданий відзив на позов вважати письмовими поясненнями, наданими суду, залишено судом без розгляду. Відзив на позов відповідача залучено судом до матеріалів справи без надання йому статусу заяви по суті спору.

У судовому засіданні 18.05.2021 оголошено перерву до 01.06.2021, про що сторони повідомлені під розписку.

У судове засідання прибули повноважні представники сторін у даній справі.

28.05.2021 від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення від 28.05.2021, у яких відповідач просить суд позовну заяву позивача залишити без руху на підставі ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України у зв?язку із тим, що позивачем до позовної заяви не додано документів у підтвердження обставин на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема увесь договір №435/12 від 15.12.2017 з усіма додатками, що є його невід`ємними частинами, та платіжних документів, які підтверджують всі зроблені відповідачем за даним договором платежі.

Протокольною ухвалою судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху, про що зазначено у протоколі судового засідання від 01.06.2021.

Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання від 31.05.2021 про відкладення розгляду справи, яке відповідач у судовому засідання 01.06.2021 просив не розглядати у зв?язку з неактуальністю та явкою повноважного представника у судове засідання.

31.05.2021 від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення, які відповідач просить суд вважати вступним словом у даній справі. У поданих поясненнях відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні.

У судовому засіданні 01.06.2021 оголошено перерву до 08.06.2021, про що сторони повідомлені під розписку.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

15.12.2017 сторонами у справі укладений договір № 435/12 (далі - договір) (т. 1 , а.с. 15-18), у відповідності з умовами пунктів 1.1-1.2 якого продавець (позивач) поставляє, а покупець (відповідач) приймає мінеральні добрива (надалі - товар) на умовах договору. Кількість, номенклатура, ціна, строки та інші умови поставки кожної партії товару, що постачається згідно договору, визначаються у специфікаціях, що є додатками до договору і становлять його невід`ємну частину (далі за текстом - додатки). Загальна вартість договору визначається на підставі цін, узгоджених сторонами у додатках до договору та становить суму усіх специфікацій, за якими був поставлений товар.

Пунктами 2.1-2.2 договору передбачено, що продавець бере на себе зобов`язання після підписання договору у строк не пізніше вказаного у додатках поставити та передати товар покупцю згідно вказаних у додатках кількісних та якісних характеристик. Покупець бере на себе зобов`язання прийняти товар від продавця і оплатити його у строки і у порядку, зазначені у додатках.

Відповідно до 4.1 договору покупець здійснює оплату товару у безготівковій формі шляхом прямого банківського переказу грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця на підставі наданих рахунків-фактур продавця у терміни і на умовах згідно додатків до цього договору.

У разі нездійснення оплати покупцем, наданий до сплати рахунок вважається анульованим (п. 4.2 договору).

Оплата товару здійснюється тільки після погодження з продавцем або на підставі наданих до оплати діючих рахунків. У випадку виконання передплати без узгодження або на підставі анульованих рахунків продавець залишає за собою право самостійно встановити терміни відвантаження товару або повернути грошові кошти (п. 4.4 договору).

Ціна однієї метричної тони товару (у тому числі упаковки, якщо вона є) та загальна його вартість вказані у додатках до договору. Ціна товару включає ПДВ (п. 5.1 договору).

Ціни на оплачену частину товару не змінюються. Ціна на частину товару, яка не була оплачена в строки, передбачених в додатках та рахунках до цього договору, може змінюватися за письмовим запитом продавця залежно від зміни показників, які визначають ціну товару. Зміна ціни має бути оформлена додатком до даного договору. До узгодження сторонами нової ціни, продавець мас право зупинити відвантаження товару покупцю з дня, з якого продавець запропонує встановити нову ціну на товар (п. 5.2 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що відвантаження та поставка товару за договором здійснюється у строки, визначені у додатках до договору, залізничним або іншим видом транспорту або без його використання згідно умов, передбачених у договорі та додатках до договору (відповідно до правил Інкотермс 2010).

Відповідно до п.7.2.-7.3 договору право власності на товар, що поставляється за договором переходить від продавця до покупця відповідно до умов поставки, передбачених в договорі та у додатках до нього. В будь-якому випадку право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до повної оплати товару.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2018, а у частині взаєморозрахунків - до повного виконання (п. 11.4 договору).

Сторонами договору підписано додатки до договору №435/12 від 15.12.2017, а саме: додаток №1/12 від 15.12.2017 (т. 1, а.с.19), додаток №3/02 від 19.02.2018 (т. 1, а.с. 20), додаток №4/02 від 23.02.2018 (т. 1, а.с. 21).

Вказані обставини сторонами у справі не спростовано.

15.12.2017 між ТОВ «Агропартнер» як продавцем та ТОВ «Біокарт-Агро» як покупцем укладено додаток №1/12 до договору №435/12 від 15.12.2017 (т. 1 а.с. 19), відповідно до умов якого продавець передає у повне право власності покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за ціною, в кількості та асортименті, а саме карбамід в біг/бегах вир-во Литва в кількості 700 тон за ціною 10400 грн. за тону, в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 7280000,00 грн., селітру вапняково -аміачну в біг/бегах вир-во Україна в кількості 550 тон за ціною 7400,00 грн., в т.ч, ПДВ, за тону на загальну суму 4070000,00 грн., селітру аміачну в біг/бегах вир-во Україна в кількості 680 т за ціною 9500,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону, на загальну суму 6460000,00 грн., сульфат амонія гранульований в біг/бегах в кількості 320 тон за ціною 6300,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 2016000,00 грн., добриво азотно - фосфорно - калійне NPK (8:19:29) в біг/бегах вир-во Білорусь в кількості 350 тон за ціною 10300,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 3605000,00 грн.

У пункті 3 додатку вказано, що 680 т селітри аміачної відвантажується у строк по 19.12.2017 включно, залишок товару відвантажується у строк до 15.03.2018, а у п. 4 додатку зазначено умови оплати - 100% попередня оплата у строк по 22.12.2017 включно згідно наданого рахунка. У випадку невиконання умов оплати ціна на несплачену частину товару може бути змінена відповідно до кон`юнктури ринку.

19.12.2017 з посиланням на договір №435/12 від 15.12.2017 ТОВ «Агропартнер» склало рахунок на оплату № 3284 (т. 1 а.с. 26), у якому зазначило у тому числі карбамід в біг/бегах вир-во Литва в кількості 700 тон за ціною 10400,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 7280000,00 грн. У рахунку зазначено, що рахунок дійсний до сплати до 22.12.2017.

В рахунок оплати товару згідно рахунку №3284 від 19.12.2017 ТОВ «Біокарт- Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» 1100000,00 грн. відповідно до платіжних доручень від 22.12.2017 №2430 на суму 250000,00 грн. (т.1а.с.219); від 22.12.2017 № 2431 на суму 400000,00 грн. (т.1а.с.220); від 27.12.2017 № 2440 на суму 450000,00 грн. (т.1а.с.221), а всього 1100000,00 грн. У призначенні платежу зазначених платіжних доручень зазначено « за селітру аміачну біг/бег Україна зг рах №3284 від 19.12.2017».

За доводами відповідача загальна сума усіх трьох перелічених вище платежів відповідає загальній вартості карбаміду у кількості 105,77 тон за ціною 10400 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 1100000,00 грн., а це свідчить про те, що ТОВ «Біокарт-Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» саме цю кількість карбаміду (105,77 тон) та саме за вказаною вище його ціною (10400 грн., в т.ч. ПДВ, за тону) (1100000 грн. : 10400,00 грн. = 105,77 тон).

26.12.2017 з посиланням на договір №435/12 від 15.12.2017 сторони підписали видаткову накладну № 4753 (т. 1 а.с. 27), у якій зазначено, що ТОВ «Біокарт- Агро» отримало від ТОВ «Агропартнер» карбамід в біг/бегах вир-во Литва в кількості 620 тон за ціною 10400,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 6448000,00 грн.

01.02.2018 між ТОВ «Агропартнер», як продавцем, та ТОВ «Біокарт-Агро» як покупцем укладено додаток №2/02 до договору №435/12 від 15.12.2017 (т. 1 а.с. 213), відповідно до умов якого продавець передає у повне право власності покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за ціною, в кількості та асортименті, а саме карбамід в біг/беігах вир-во Литва в кількості 128 тон за ціною 10650.0 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 1363200,00 грн.

У пункті 3 додатку вказано, що строк відвантаження - до 21.02.2018, а в пункті 4 зазначено умови оплати - 100% попередня оплата згідно наданого рахунка.

Відповідач зазначає про те, що відповідно до №2/02 до договору ціна неоплаченого карбаміду у кількості 128 тон змінилася та складає 10650,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону, а всього 1363200.0грн. Крім того, змінилися й умови оплати товару.

01.02.2018 з посиланням на договір №435/12 від 15.12.2017 ТОВ «Агропартнер» склало рахунок на оплату № 222 від 01.02.2018 (т. 1 а.с. 29), у якому зазначило карбамід в біг/бегах вир-во Литва в кількості 128-тон за ціною 10650,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 1363200,00 грн. У рахунку зазначено, що рахунок дійсний до сплати до 02.02.2018.

В рахунок оплати товару згідно рахунку №222 від 01.02.2018 ТОВ «Біокарт- Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» 263200,00 грн. відповідно до платіжного доручення від 01.02.2018 №260 на суму 263200,00 грн. (т. 1 а.с. 222) (т. 1 а.с. 30). У призначенні платежу зазначено « за карбамід зг рах №222 від 01.02.2018».

Як зазначив відповідач у поданих поясненнях, сума сказаного платежу відповідає загальній вартості карбаміду в кількості 24,71 тон за ціною 10650,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 263200,00 грн., а це свідчить, що ТОВ «Біокарт-Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» саме цю кількість карбаміду (24,71 тон) та саме за вказаною вище його ціною (10650 грн., ц т.ч. ПДВ, за тону).

19.02.2018 між ТОВ «Агропартнер» як продавцем та ТОВ «Біокарт-Агро» як покупцем укладено додаток №3/02 до договору №435/12 від 15.12.2017 (т. 1 а.с. 20), відповідно до умов якого продавець передає у повне право власності покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за ціною, в кількості та асортименті, а саме карбамід в біг/бегах вир-во Литва в кількості 500 тон за ціною 10220,00 грн. у т.ч. ПДВ за тону на загальну суму 5110002,00 грн. (сума з ПДВ).

У пункті 3 додатку вказано, що строк відвантаження - до 25.03.2018 у разі надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, а у п. 4 зазначено умови оплати - 100% попередня оплата згідно наданого рахунка. У разі несплати покупцем товару у строк по 26.02.2018 включно ціна товару перераховується згідно з курсом НБУ в Евро до гривні на день оплати. Сторони домовилися, що станом на 20.02.2018. ціна карбаміду складає 304,88 Евро в еквіваленті до ціни в гривні виходячи з курсу НБУ 33,521795 грн. за 1 Евро.

19.02.2018 з посиланням на договір № 435/12 від 15.12.2017 ТОВ «Агропартнер» склало рахунок на оплату №440 (т. 1 а.с. 31), у якому зазначило карбамід в біг/бегах вир-во Литва у кількості 500 тон за ціною за ціною 10220 грн. /т на загальну суму 5110002,00 грн. (сума з ПДВ). У рахунку зазначено, що рахунок дійсний до сплати до 07.03.2018.

В рахунок оплати товару згідно рахунку № 440 від 19.02.2018 ТОВ «Біокарт- Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» 1022000,00 грн. відповідно до платіжних доручень від 28.02.2018 № 855 на суму 415000,00 грн. (т. 1 а.с. 225) (т. 1 а.с. 32); від 01.03.2018 № 888 на суму 607000,00 грн. (т. 1 а.с. 226) (т. 1 а.с. 33), а всього 1022000,00 грн. У призначенні платежу зазначено «за карбамід зг рах №440 від 19.02.2018 у т.ч. ПДВ».

Як зазначив відповідач, загальна сума двох перелічених вище платежів відповідає загальній вартості карбаміду в кількості 100 тон за ціною 10220,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 1022000,00 грн., а це свідчить, що ТОВ «Біокарт-Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» саме зазначену вище кількість карбаміду (100 тон) та саме за вказаною вище його ціною (10220,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону).

12.03.2018 між TOB «Агропартнер» як продавцем та ТОВ «Біокарт-Агро» як покупцем укладено додаток №5/03 до договору № 435/12 від 15.12.2017 (т. 1 а.с. 217), відповідно до умов якого продавець передає у повне право власності покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за ціною, в кількості та асортименті, а саме карбамід в біг/беґах вир-во Литва в кількості 350 тон за ціною 10050 грн.у т. ч. ПДВ на загальну суму з ПДВ 3517500,00 грн.

У пункті 3 додатку вказано, що строк відвантаження - протягом до 25.03.2018 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, а у пункті 4 зазначено умови оплати - попередня оплата у сумі 3000000 грн. у строк до 12.03.2018 включно, 517500,00 грн. - у строк до 15.03.2018 включно.

12.03.2018 з посиланням на договір №435/12 від 15.12.2017 ТОВ «Агропартнер» склало рахунок на оплату № 690 (т. 1 а.с. 34), у якому зазначило карбамід в біг/бегах вир-во Литва у кількості 350 тон за ціною 8375,00 грн. (ціна без ПДВ) на загальну суму з ПДВ 3517500,00 грн. У рахунку ТОВ «Агропартнер» зазначило, що рахунок дійсний до сплати до 15.03.2018.

У рахунок оплати товару згідно рахунку № 690 від 12.03.2018 ТОВ «Біокарт- Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» 3665000 грн. відповідно до платіжних доручень від 12.03.2018 №941 на суму 3015000,00 грн. (т, 1 а.с. 227) (т. 1 а.с. 35); від 13.03.2018 № 944 на суму 650000,00 грн. (т. 1 а.с. 224) (т. 1 а.с. 36), всього 3665000 грн. У призначенні платежу зазначено « за карбамід зг рах №690 від 12.03.2018 у т.ч. ПДВ».

Відповідач зазначив про те, що загальна сума двох перелічених вище платежів відповідає загальній вартості карбаміду у кількості 364,68 тон за ціною 10050,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 3665000,00 грн., а це свідчить, що ТОВ «Біокарт-Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» саме зазначену вище кількість карбаміду (364,68 тон) та саме за вказаною вище його ціною (10050,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону).

22.10.2019 з посиланням на договір №435/12 від 15.12.2017 сторонами підписано накладну №2 на повернення постачальнику (т. 1 а.с. 28), у якій зазначено, що ТОВ «Агропартнер» отримало від ТОВ «Біокарт - Агро» карбамід у кількості 43 тони за ціною 10400,00 грн. в т.ч. ПДВ, на загальну суму з ПДВ 447200,00 грн.

За доводами відповідача, враховуючи, що з 620 тон карбаміду, вказаного у видатковій накладній від 26.12.2017 № 4753(т.1 , а.с. 27) , відповідач повернув позивачу 43 тон карбаміду в натурі, з вказаного у цій накладній товару оплаті підлягав лише карбамід у кількості 577 тон. (620 тон - 43 тони = 577 тон)

Крім того, відповідач вказав про те, що ТОВ «Біокарт-Агро» за погодженими сторонами цінами згідно виписаних на його оплату рахунків оплатило ТОВ «Агропартнер» карбамід у загальній кількості 595,16 тон загальною вартістю 6050200.0грн., в т.ч. ПДВ (105,77 тон + 24,71 тон + 100,00 тон + 364,68 тон = 595,16 тон; 1100000,0грн. + 263200,00 грн. + 1022000,00 грн. + 3665000,00 грн. = 6050200,00 грн.).

Як зазначив відповідач, увесь карбамід, який вказано у видатковій накладній від 26.12.2017. № 4753 і якого не було повернуто в натурі, відповідач оплатив позивачу у повному обсязі згідно виписаних останнім рахунків та за погодженими сторонами цінами. Оскільки заборгованості з оплати карбаміду, на стягненні якої у своєму позові наполягає ТОВ «Агропартнер», фактично не існує, у задоволенні позову слід відмовити.

Більше того, як зазначає у вступному слові відповідач, оскільки з карбаміду, вказаного у видатковій накладній від 26.12.2017 № 4753, відповідач замість 577,00 тон оплатив позивачу 595,16 тон, тобто на 18,16 тон більше, ніж потрібно, переплата за цей карбамід виходячи з останньої встановленої на нього ціни 10050,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону, за якою виникла ця переплата, складає 182508грн. (595,16тон - 577,00 тон = 18,16 тон; 18,16 тон х 10050 грн. = 182508,00 грн.); доданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми боргу за поставку карбаміду є принципово невірним з причини того, що у ньому не відображені усі зроблені ТОВ «Біокарт-Агро» платежі, а також з причин того, що збільшення/зменшення ціни на окрему кількість карбаміду, яка відображена у додатках №№ 2/02, 3/02, 5/03 до договору та виписаних позивачем рахунках на оплату від 01.02.2018 № 222, від 19.02.2018 № 440, від 12.03.2018 № 690, позивач відобразив як збільшення/зменшення, відповідно, загальної вартості всієї кількості карбаміду, вказаній у видатковій накладній від 26.12.2017 № 4753, тоді як відповідно до умов договору, додатків до нього та зазначених рахунків на оплату вказана в них ціна встановлювалась не для усього обсягу товару, а лише для окремої частини раніше несплаченого товару і лише на певний час.

Виходячи з умов п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 5.2 договору від 15.12.2017. № 435/12, а саме з того, що покупець здійснює оплату товару на підставі наданих рахунків - фактур продавця, у разі нездійснення оплати покупцем наданий до сплати рахунок вважається анульованим, відповідач зазначає, що оплата товару здійснюється тільки після погодження з продавцем або на підставі наданих для оплати діючих рахунків, а зміна ціни має бути оформлена додатком до даного договору. Виходячи з того, що між сторонами неодноразово складались додатки до договору, якими змінювалась ціна та умови оплати товару, після кожного з яких ТОВ «Агропартнер» виписувало ТОВ «Біокарт-Агро» новий рахунок на оплату товару за його новою ціною, сторони своїми діями та складеними ними документами фактично встановили такий порядок визначення ціни та строку оплати товару, при якому вони спочатку визначають ціну та строк оплати товару за взаємною домовленістю та вказують їх у підписаному обома сторонами додатку до договору, потім ТОВ «Агропартнер» виписує ТОВ «Біокарт-Агро» рахунок на оплату товару із зазначенням у ньому його ціни та строку дії такого рахунку, а вже потім ТОВ «Біокарт- Агро» здійснює оплату товару. На думку відповідача у разі несплати рахунку у вказаний у ньому строк такий рахунок, а відтак і вказана у ньому ціна товару, вважається анульованим, а для подальшої оплати товару сторони знову повинні за взаємною домовленістю визначити його нову ціну та строк оплати, вказали їх у підписаному обома сторонами додатку до договору, потім ТОВ «Агропартнер» має виписати ТОВ «Біокарт-Агро» новий рахунок на оплату товару із зазначенням у ньому нової ціни та строку дії такого рахунку, після чого товар може бути оплачений саме за такою новою ціною, але лише у межах строку дії рахунку. У разі несплати товару за його новою ціною у встановлений ТОВ «Агропартнер» строк дії нового рахунку стосовно несплаченої кількості товару вказана процедура визначення за взаємною домовленістю сторін його нової ціни та строку оплати, підписання обома сторонами додатку до договору, виписування ТОВ «Агропартнер» нового рахунку на його оплату із зазначенням у ньому нової ціни та строку дії такого рахунку повторюється. Отже, визначена за домовленістю сторін ціна товару, як і строк, протягом якого цей товар можна було оплатити за такою ціною, мали тимчасовий характер, після спливу якого нова ціна товару та новий строк, протягом якого товар можна було оплатити за новою ціною, визначались сторонами заново.

Як вказав відповідач, на даний час ані ціна, ані строк оплати будь-якого товару за договором від 15.12.2017 №435/12 сторонами не визначені, що також виключає можливість стягнення з відповідача вартості будь-якого товару за договором у судовому порядку.

Відповідач вважає, що рахунки на оплату №690 від 12.03.2018 з 16.03.2018 є анульованим; не можна вважати діючою ціну на карбамід, зазначену у рахунках від 26.12.2017 №4753, оскільки ціна неодноразово змінювалась; не можна вважати й діючою ціною на карбамід, вказану у рахунках на оплату від 19.12.2017 №3284, від 01.02.2018 №222, від 19.02.2018 р. № 440, від12.03.2018 № 690, оскільки ця ціна разом із самими рахунками, у яких її було вказано, є анульованою.

07.05.2018 з посиланням на договір №435/12 від 15.12.2017 ТОВ «Агропартнер» склало рахунок на оплату № 556 (т. 1 а.с. 37), у якому зазначило карбамід в біг/бегах вир-во Литва в кількості 64 тон за ціною 10000,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 640000 грн. У цьому рахунку зазначено, що рахунок дійсний до сплати до 10.05.2018.

Вказаний карбамід у загальній кількості 64 тони ТОВ «Агропартнер» передало ТОВ «Біокарт-Агро» згідно видатковий накладних від 07.05.2018 №2274 у кількості 32 тони на суму 320000 грн. та від 08.05.2018 №2345 у кількості 32 тони на суму 320000 грн. (т. 1 а.с. 39,40).

У рахунок оплати карбаміду у кількості 64 тон за ціною 10000,00 грн., в т.ч. ПДВ, за тону на загальну суму 640000,00 грн. ТОВ «Біокарт-Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» усього 640000,00 грн. згідно платіжного доручення від 08.05.2018 № 1765 на суму 640000,00 грн. (т. 1 а.с. 38). У призначенні платежу зазначено « за карбамід зг рах №1556 від 07.05.2018 у т.ч. ПДВ».

26.12.2017 між ТОВ «Агропаррнер» як зберігачем та ТОВ «Біокарт-Агро» як поклажодавцем укладено договір відповідального зберігання №469/12 (т. 1 а.с. 229- 232), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених договором, за актом (актами) приймання-передачі, які є невід`ємною частиною договору, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку дії цього договору майно, а саме карбамід (надалі іменується «майно») у кількості 620,0 тон. Вартість однієї тони переданого на зберігання майна складає 10400 грн. з урахуванням ПДВ.

26.12.2017 сторонами підписано акт №270 прийому - передачі на зберігання (т. 1 а.с. 233), згідно якого ТОВ «Біокарт-Агро» відповідно до умов договору відповідального зберігання №469/12 від 26.12.2017 передало, а ТОВ «Агропартнер» прийняло на відповідальне зберігання карбамід в біг/бегах вир-во Литва в кількості 620 тон.

Як зазначив відповідач, на підставі вказаного договору ТОВ «Біокарт-Агро» 26.12.2017 передало ТОВ «Агропартнер» на відповідальне зберігання у повному обсязі той самий карбамід в біг/бегах вир-во Литва в кількості 620 тон, який того ж дня отримало від ТОВ «Агропартнер» за договором №435/12 від 15.12.2017 згідно видаткової накладної від 26.12.2017 № 4753. До цього часу увесь вказаний вище карбамід в кількості 620 тон ТОВ «Агропартнер» нам з відповідального вберігання не повернуло. Жодного акту або будь- якого іншого первинного документу про його повернення з відповідального зберігання не існує.

Як зазначено у поясненнях відповідача, листом від 20.11.2019 № 2011/1 (т. 1 а.с. 235) ТОВ «Біокарт-Агро» звернулося до ТОВ «Агропартнер» з проханням відповідно до договору № 469/12 від 26.12.2017 повернути із зберігання мінеральні добрива (карбамід в біг/бегах вир-во Литва) в кількості 620 тон, переданого на відповідальне зберігання згідно акту прийому - передачі на зберігання №270 від 26.12.2017 у строк до 26.11.2019.

До апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2020 у даній справі, якою зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" про стягнення 8703442 грн. 01 коп. за укладеним сторонами договором відповідального зберігання судом повернуто без розгляду, відповідачем додано лист позивача № 1666 від 26.11.2019 (т. 1 а.с. 236) про те, що отриманий ним на зберігання карбамід в кількості 620 тон був дійсно тим самим карбамідом, який було передано ТОВ «Біокарт-Агро» за договором № 435/12 від 15.12.2017 за видатковою накладною № 4753 від 26.12.2017; протягом лютого - квітня 2018 року карбамід повернуто зі складського зберігання та доставлено на адресу ТОВ «Біокарт-Агро» карбамід у кількості 577,00 тон, що підтверджується товарно - транспортними накладними №1, № 2 від 19.02,2018, № 3, № 4 від 22.02.2018, № 5, № 6 від 05.03.2018, № 7, № 8 від 06.03.2018, № 9, № 10 від 08.03.2018, № 1, № 2 від12.03.2018, № 3 від 13.03.2018, № 17, № 18 від 28.03.2018, № 19, № 20 від 05.04.2018, №21, №22 від 10.04.2018., № 001767 від 12.04.2018. У листі також зазначено про те, що договір на перевезення мінерального добрива було укладено із запропонованою відповідачем транспортною компанією. Залишок товару у кількості 43,0 тони відповідачем було повернуто позивачу, що підтверджується накладною на повернення постачальнику №2 від 22.10.2019. Враховуючи викладене, позивач повідомив у листі відповідача про те, що позивачем повністю виконано перед відповідачем свої зобов?язання, передбачені договором поставки №435/12 від 15.12.2017 та договором відповідального зберігання №469/12 від 26.12.2017;

Як вказав відповідач у своєму письмовому вступному слові, до вказаного листа були додані копії перелічених вище товарно - транспортних накладних, але у жодній з цих накладних ні про те, що відбувається перевезення карбаміду, ні про те, що це перевезення відбувається в рамках повернення товару з відповідального зберігання за договором відповідального зберігання від 26.12.2017 № 469/12 нічого не зазначено. Відповідач вважає, що увесь вказаний вище карбамід в ікількості 620 тон, який ТОВ «Біокарт-Агро» передало ТОВ «Агропартнер» на відповідальне зберігання за договором відповідального зберігання від 26.12.2017 № 469/12, останнім втрачено. А тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у частині стягнення боргу за карбамід, який за доводами відповідача оплачений останнім на користь ТОВ «Агропартнер» у повному обсязі, а також враховуючи ту обставину, що ТОВ «Агропартнер» зобов 'язане відшкодувати ТОВ «Біокарт-Агро» вартість цього самого карбаміду, як майна, втраченого під час його відповідального зберігання за договором відповідального зберігання від 26.12.2017. № 469/12.

За доводами позивача після повернення частини товару покупцем (за накладною про повернення товару №2 від 22.10.2019) та після часткової оплати товару за рахунком № 3248 від 19.12.2017 та рахунками, якими сторони змінювали ціну товару: рахунок №222 від 01.02.2018, рахунок №440 від 19.02.2018, рахунок №690 від 12.03.2018, залишилась частина товару (карбамід) в кількості 87,85 тон не сплаченою.

Таким чином, відповідач не оплатив товар карбамід за рахунками:

1) рахунок №3248 від 19.12.2017 - товар карбамід - 52,29 тон за ціною 10400,00грн/т на суму 543816,00грн. (52,29*10400=543816 грн.)

2) рахунок №440 (рахунок про зміну ціни товару відповідно до угоди №3/02 від 19.02.2018) від 19.02.2018 -товар карбамід-35,56 тон за ціною 10220,00грн/т на суму 363423,20грн. (35,56*10220=363423,20 грн.)

Разом за договором поставки №435/12 від 15.12.2017 покупець не оплатив товар карбамід в кількості 87,85 тон загальною вартістю 907239,20 гри. (543816+363423,20) за такими рахунками: №3248 від 19.12.2017 - 52,29 тон за ціною 10400.00 грн/т на суму 543816.00грн., строк оплати за яким настав з 23.12.2017; №440 від 19.02.2018 - 35,56 тон за ціною 10220, 00 грн/т на суму 363423,20 грн., строк оплати за яком настав з 26.02.2018.

Заборгованість у сумі 907239,20 грн. заявлена до стягнення з відповідача за даним позовом.

23.02.2018 між ТОВ «Агропартнер» як продавцем та ТОВ «Біокарт-Агро» як покупцем укладено додаток №4/02 (т. 1, а.с. 21) до договору №435/12 від 15.12.2017, відповідно до умов якого продавець передає у по`вне право власності покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за ціною, в кількості та асортименті, а саме сульфат амонія гранульований в біг/ббгах в кількості 340 тон за ціною 7140,00 грн. у т.ч. ПДВ, на загальну суму з ПДВ 2427600,00 грн.

У пункті 3 додатку вказано, що строк поставки: 136 т - по 10.03.2018 включно, 204 т - по 20.03.2018 включно за умови надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, а у пункті 4 зазначено умови оплати - попередня оплата 100% згідно наданого рахунка у строк по 03.03.2018.

23.02.2018 з посиланням на договір №435/12 від 15.12.2017 ТОВ «Агропартнер» склало рахунок на оплату №491 (т. 1 а.с. 44), у якому зазначило сульфат амонія гранульований в біг/бегах в кількості 340 тон за ціною 7140,00 грн. у т.ч. ПДВ за тону на загальну суму з ПДВ 2427600,00 грн. У рахунку зазначено, що рахунок дійсний до сплати до 02.03.2018.

У рахунок оплати сульфату амонію ТОВ «Біокарт-Агро» сплатило ТОВ «Агропартнер» усього 2427600,00 грн. згідно платіжного доручення від 27.02.2018 №490 на суму 2427600,00 грн. (т. 1, а.с. 45). У призначенні платежу вказано «за сульфат амонію зг рах №491 від 23.02.2018, в т.ч. ПДВ».

На виконання умов договору від 15.12.2017 № 435/12 та додатку № 4/02 до нього ТОВ «Агропартнер» передало ТОВ «Біокарт-Агро» сульфат амонія гранульований в біг/бегах відповідно до видаткових накладних (т. 1 а.с. 46-50,52) від 13.03.2018 № 820 в кількості 67,52т на суму 482092,80 грн.; від 13.03.2018 № 958 в кількості 68,00 т на суму 485520,00 грн.; від 16.03.2018 № 959 в кількості 68,00 т на суму 485520,00 грн.; від 04.04.2018 № 1840 в кількості 59,50 т на суму 424830,00 грн.; від 17.04.2018 № 2165 в кількості 61,30 т на суму 437682,00 грн,; від20.04.2018 № 1876 в кількості24,65т на суму 176001,00грн.

Зобов`язання продавцем з поставки товару виконано, поставлено відповідачу сульфат амонію у кількості 348,97 тон.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

За доводами позивача відповідач не сплатив грошові кошти за отриманий сульфат амонію за рахунком №2927 від 20.04.2018 на суму 64045,80 грн. (т.1, а.с. 51).

Залишилась частина товару сульфату амонію в кількості 8,97 тон не оплаченою покупцем за рахунком №2927 від 20.04.2018 - сульфат амонію - 8,97 тон по ціні 7140,00 грн/т на суму 64 045,80грн.

За доводами відповідача рахунок №2927 від 20.04.2018 разом із вказаною у ньому ціною є на даний час анульованим.

Заборгованість у сумі 64045,80грн. заявлена позивачем до стягнення з відповідача за даним позовом.

Позивачм на адресу відповідача направлялась претензія №137 від 04.02.2020 (т.1, а.с. 73-74) з вимогою сплатити заборгованість, яка залишена відповідачем без задоволення.

У відповіді на претензію №02-24-01 від 24.02.2020 відповідач вказав про безпідставність претензії з боку позивача.

На підставі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань» позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період прострочення обов`язку з оплати поставленого товару за період з 23.12.2017 по 23.06.2018 на суму 89126,23 грн, з 26.02.2018 по 20.08.2018 на суму 59890,11 грн., з 21.04.2019 по 21.10.2019 на суму 11061,36 грн., що позивач обґрунтовує наявним розрахунком. (а.с. 65-66).

Відповідач заперечував щодо нарахування пені, оскільки вона не передбачена у договорі та у додатках до договору. Крім того, вказану у позовній заяві пеню нараховано з порушенням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та після спливу строку позовної давності, про необхідність застосування якої ТОВ «Біокарт-Агро» заявляє у даній справі.

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період просточення платежу з 23.12.2017 по 03.12.2020 на суму 48094,19 грн., з 26.02.2018 по 03.12.2020 на суму 30198,97 грн., з 21.04.2019 по 03.12.2020 на суму 3116,31 грн., що загалом складає 81409,47 грн., а також інфляційні нарахування за період з 23.12.2017 по 03.12.2020 на суму 87951,04 грн., з 26.02.2018 по 03.12.2020 на суму 48826,57 грн., з 21.04.2018 по 03.12.2020 на суму 1475,71 грн., що загалом складає 138253,32 грн., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком. (а.с. 24-25).

Поданий відзив на позов відповідача судом до уваги не приймається, оскільки відзив поданий з порушенням встановленого строку, а клопотання відповідача у частині того, щоб поданий відзив на позов вважати письмовими поясненнями наданими суду - судом залишено без розгляду.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їхсукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт укладення сторонами у справі договору № 435/12 від 15.12.2017, а також факт підписання сторонами додатків до договору до договору №435/12 від 15.12.2017, а саме: додаток №1/12 від 15.12.2017 (т. 1, а.с.19), додаток №3/02 від 19.02.2018 (т. 1, а.с. 20), додаток №4/02 від 23.02.2018 (т. 1, а.с. 21).

Відповідачем у справі не спростований факт поставки карбаміду та сульфату амонію в обсягах, визначених у підписаних обома сторонами договору видаткових накладних.

За результатами поставок позивачем відповідачеві виставлені рахунки, перелічені вище.

Виходячи з наявних у справі доказів, суд доходить наведених вишче висновків.

Відповідач не сплатив товар карбамід за такими рахунками:

1) Рахунок №3248 від 19.12.2017 р. - товар карбамід - 52,29 тон за ціною 10400,00грн/т на суму 543816,00грн. (52,29*10400=543816 грн.)

2) Рахунок №440 (рахунок про зміну ціни товару відповідно до угоди №3/02 від

19.02.2018 року) від 19.02.2018 карбамід-35,56 тон за ціною 10220 грн/т на суму 363423,20 грн. (35,56*10220=363423,20 грн.).

Отже, разом за договором поставки № 435/12 від 15.12.2017 відповідач не сплатив карбамід у кількості 87,85 тон загальною вартістю 907239,20 гри. (543816+363423,20) за такими рахунками:

№3248 від 19.12.2017 р. - 52,29 тон за ціною 10400 грн. за тону на суму 543816 грн., строк оплати за яким настав з 23.12.2017.

№440 від 19.02.2018р. - 35,56 тон по ціні 10220 грн. за тону на суму 363423,20грн., строк оплати за яким настав з 26.02.2018.

Є доведеним матеріалами справи та її фактичними обставинами те, що позивач поставив сульфат амонію в кількості 365,97 тон, що підтверджується наведеними вище підписаними сторонами у справі, а відповідач здійснив оплату цього товару на загальну суму 2563100 грн., що підтверджується банківськими виписками, наданими до позову. Борг за несплачений товар становить 64045,80 грн. (2627145,80-2563100,00=64 045,80грн.), де 2627145,80 грн.- вартість поставленого товару, а 2563100,00 грн. - оплата за товар.

Відповідно до п.6.1 Договору №435/12 від 15.12.2017 сторони домовились, що умови поставки узгоджуватимуть в Додатках до договору.

Відповідно до Додатка №4/02 від 23.02.2018 до договору №435/12 від 15.12.2017 сторони домовились про поставку товару в погодженому асортименті на умові СРТ відповідно до умов Інкотермс 2010 у строк до 20.03.2018. Поставка сульфату амонію відбулась відповідно до видаткової накладної № 820 від 13.03.2018 в обсязі 67,52 тон, видаткової накладної № 958 від 13.03.2018 в обсязі 68,00 тон, видаткової накладної № 959 від 16.03.2018 в обсязі 68,00 тон, видаткової накладної № 1840 від 04.04.2018 в обсязі 59,50 тон, видаткової накладної № 2165 від 17.04.2018 в обсязі 61,30 тон, видаткової накладної № 1876 від 20.04.2018 в обсязі 24,65 тон. Зобов`язання позивача з поставки товару виконано, оскільки поставлено відповідачеві сульфат амонію у кількості 348,97 тон.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони домовились про оплату товару на підставі рахунків в терміни і на умовах відповідно до Додатків до Договору. Відповідно до Додатка №4/02 від 23.02.2018 року до договору №435/12 від 15.12.2017 року сторони домовились про оплату сульфату амонію в строк по 03.03.2018 на умові попередньої оплати в розмірі 100% від суми, зазначеної в рахунку.

Рахунок №491 від 23.02.2018 та рахунок №2927 від 20.04.2018 надані позивачем на підставі Додатка №4/02 від 23.02.2018 до договору №435/12 від 15.12.2017. Грошові кошти за поставлений товар покупець сплатив лише частково, покупець не сплатив грошові кошти за отриманий товару сульфат амонію по рахунку №2927 від 20.04.2018 (перелік банківських виписок із зазначенням дати та суми оплати наведений в Додатку№2).

Не оплаченою відповідачем є частина сульфату амонію в кількості 8,97 тон.

Таким чином, відповідач не оплатив карбамід за рахунком №2927 від 20.04.2018, сульфат амонію - 8,97 тон по ціні 7140,00грн/т на суму 64 045,80грн. (8,97*7140=64 045,80 грн) за рахунком № 2927 від 20.04.2018 - 8,97 тон по ціні 7140,00грн/т на суму 64045,80 грн, строк оплати за яким настав з 21.04.2019.

За доводами відповідача перелічені вище рахунки відповідача разом із вказаними у них цінами є на даний час анульованими, а тому ціна на поставлений позивачем товар не є встановленою та узгодженою сторонами у справі і товар підлягає оплаті виключно після укладення сторонами у справі додаткових угод до договору поставки із новими цінами за поставлений товар.

Відповідно до приписів ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу…, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ст. 691 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 Цивільного кодексу України.

Як встановлено ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

З урахуванням фактичних обставин справи, того, що передбачену умовами договору та додаткових угод до нього попередню оплату товару у розмірі 100% його вартості відповідачем здійснено не було, проте товар отримано, що відображено у наявних у праві видаткових накладних та не спростовано відповідачем, у останнього наявний обов`язок сплати повну передбачену договором вартість товару одразу після його отримання.

Заперечення відповідача щодо неотримання товару від позивача не підтверджені жодним доказом та спростовуються підписаними обома сторонами видатковими накладними, зазначеними вище.

Судом не може бути прийняте до уваги твердження відповідача про неузгодженість ціни товару (і карбаміду, і сульфату амонію), оскільки вказані ціни чітко встановлені укладеними сторонами договором і додатковими угодами до нього. За доводами відповідача рахунки, надіслані на його адресу позивачем, є анульованими та, відповідно, анулюють умови договору щодо встановлення ціни товару. Вказані твердження спростовуються умовами самого договору та додаткових угод до нього, оскільки договір не містить вказівок на необхідність зміни ціни товару після закінчення строку дії будь-якого рахунку, надісланого позивачем. Станом на дату поставки товару і станом на дату виникнення та продовження обов`язку сплатити вказаний товар чинним були і є ціни, встановлені відповідними додатками до договору.

До укладення нових додатків до договору чинність попередні додатки до договору не втрачали, тому твердження відповідача про відсутність чітко визначеної ціни товару є неспроможними і споростовуються наявними у праві доказами.

За таких обставин суд доходить висновку про обгрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача у справі заборгованості за поставлені карбамід та сульфат амонію за укладеним сторонами договором поставки у загальні сумі 971285 грн. 00 коп.

До апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2020 у даній справі, якою зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" про стягнення 8703442 грн. 01 коп. за укладеним сторонами договором відповідального зберігання судом повернуто без розгляду, відповідачем додано лист позивача № 1666 від 26.11.2019 (т. 1 а.с. 236) про те, що отриманий ним на зберігання карбамід в кількості 620 тон був дійсно тим самим карбамідом, який було передано ТОВ «Біокарт-Агро» за договором № 435/12 від 15.12.2017 за видатковою накладною № 4753 від 26.12.2017; протягом лютого - квітня 2018 року карбамід повернуто зі складського зберігання та доставлено на адресу ТОВ «Біокарт-Агро» карбамід у кількості 577,00 тон, що підтверджується товарно - транспортними накладними №1, № 2 від 19.02,2018, № 3, № 4 від 22.02.2018, № 5, № 6 від 05.03.2018, № 7, № 8 від 06.03.2018, № 9, № 10 від 08.03.2018, № 1, № 2 від12.03.2018, № 3 від 13.03.2018, № 17, № 18 від 28.03.2018, № 19, № 20 від 05.04.2018, №21, №22 від 10.04.2018., № 001767 від 12.04.2018. У листі також зазначено про те, що договір на перевезення мінерального добрива було укладено із запропонованою відповідачем транспортною компанією. Залишок товару у кількості 43,0 тони відповідачем було повернуто позивачу, що підтверджується накладною на повернення постачальнику №2 від 22.10.2019. Враховуючи викладене, позивач повідомив у листі відповідача про те, що позивачем повністю виконано перед відповідачем свої зобов?язання, передбачені договором поставки №435/12 від 15.12.2017 та договором відповідального зберігання №469/12 від 26.12.2017;

Як вказав відповідач у своєму письмовому вступному слові, до вказаного листа були додані копії перелічених вище товарно - транспортних накладних, але у жодній з цих накладних ні про те, що відбувається перевезення карбаміду, ні про те, що це перевезення відбувається в рамках повернення товару з відповідального зберігання за договором відповідального зберігання від 26.12.2017 № 469/12 нічого не зазначено. Відповідач вважає, що увесь вказаний вище карбамід в кількості 620 тон, який ТОВ «Біокарт-Агро» передало ТОВ «Агропартнер» на відповідальне зберігання за договором відповідального зберігання від 26.12.2017 № 469/12, останнім втрачено. А тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у частині стягнення боргу за карбамід, який за доводами відповідача оплачений останнім на користь ТОВ «Агропартнер» у повному обсязі, а також враховуючи ту обставину, що ТОВ «Агропартнер» зобов 'язане відшкодувати ТОВ «Біокарт-Агро» вартість цього самого карбаміду, як майна, втраченого під час його відповідального зберігання за договором відповідального зберігання від 26.12.2017. № 469/12.

З приводу вказаних пояснень відповідача та доданих ним до апеляційної скарги на ухвалу суду документів суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ст. 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених Господарським процесуальним кодексом України. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ст. 178 Господарського процесуального кодексу України).

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову, що регламентовано положеннями ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. До відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Судом в ухвалі про відкриття провадження у даній справі відповідачеві було надано строк для подання відзиву на позов та для надання доказів на підтвердження викладених у відзиві доводів.

Можливістю надати відзив на позов у встановлений судом строк та у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку відповідач не скористався, подавши натомість зустрічну позовну заяву, предмет якої жодним чином не був пов`язаний із первісним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки товару.

Поданий із порушенням встановленого судом строку та порядку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України відзив, що надійшов після повершення матеріалів справи з суду апеляційної інстанці, судом не може бути прийнятий до уваги внаслідок порушення порядку його подання та відсутності підстав для поновлення строку його подання.

Відповідачем під час судового розгляду справи по суті неодноразово зауважувалося на тому, що докази, які підтверджують заперечення відповідача проти позову, містяться у матеріалах, доданих відповідачем до апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Чернігівської області.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (ст. 210 Господарського процесуального кодексу України).

Внаслідок порушення порядку подання відзиву на позов судом вказаний відзив до розгляду не приймався, додані до нього докази дослідженню судом не підлягали. Документи, додані відповідачем до апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення зустрічної позовної заяви, не набули статусу доказів внаслідок неподанння їх до суду першої інстанції та внаслідок порушення форми та порядку їх подання. Крім того, додані до апеляційної скарги документи за метою їх подання стосуються виключно предмету оскарження - ухвали Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2020 у даній справі про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви.

З урахуванням викладеного вище посилання відповідача у справі на відзив на позов та документи, додані до апеяційної скарги, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Судом також не можуть бути прийняті до уваги усні та письмові пояснення відповідача щодо правовідносин, що виникли та тривають між сторонами за договором відповідального зберігання від 26.12.2017 № 469/12, оскільки вказані правовідносини не стосуються предмета спору у даній справі.

Позивачем на підставі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань» заявлено до стягнення з відповідача пеню за період прострочення обов`язку з оплати поставленого товару за період з 23.12.2017 по 23.06.2018 на суму 89126,23 грн., з 26.02.2018 по 20.08.2018 на суму 59890,11 грн., з 21.04.2019 по 21.10.2019 на суму 11061,36 грн., що позивач обґрунтовує наявним розрахунком. (а.с. 65-66).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України ).

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором

У пункті 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Як встановлено судом, відповідальність відповідача за порушення строків виконання грошового зобов`язання (оплати за поставлений товар) у вигляді пені, не передбачена договором.

З огляду на характер правовідносин, які склались між сторонами, відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за поставлений товар не передбачена законодавчими актами.

Оскільки сторони, укладаючи договір, не погодили відповідальність відповідача у вигляді пені, то вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 23.12.2017 по 23.06.2018 на суму 89126,23 грн, з 26.02.2018 по 20.08.2018 на суму 59890,11 грн., з 21.04.2019 по 21.10.2019 на суму 11061,36 грн. задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищезазначене, клопотання відповідача щодо застосування позовної давності у частині нарахування пені є таким, що втратило актуальність.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних за період прострочення платежу з 23.12.2017 по 03.12.2020 на суму 48094,19 грн., з 26.02.2018 по 03.12.2020 на суму 30198,97 грн., з 21.04.2019 по 03.12.2020 на суму 3116,31 грн., що загалом складає 81409,47 грн., а також інфляційні нарахування за період з 23.12.2017 по 03.12.2020 на суму 87951,04 грн., з 26.02.2018 по 03.12.2020 на суму 48826,57 грн., з 21.04.2018 по 03.12.2020 на суму 1475,71 грн., що загалом складає 138253,32 грн.

Наданий позивачем розрахунок вказаних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення платежу з 23.12.2017 по 03.12.2020 на суму 48094,19 грн., з 26.02.2018 по 03.12.2020 на суму 30198,97 грн., з 21.04.2019 по 03.12.2020 на суму 3116,31 грн., що загалом складає 81409,47 грн., а також інфляційні нарахування за період з 23.12.2017 по 03.12.2020 на суму 87951,04 грн., з 26.02.2018 по 03.12.2020 на суму 48826,57 грн., з 21.04.2018 по 03.12.2020 на суму 1475,71 грн., що загалом складає 138253,32 грн., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 971285 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 81409 грн. 47 коп., інфляційних нарахувань у сумі 138253 грн. 32 коп.

В решті позову слід відмовити за необгрунтованістю.

Судові витрати покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біокарт-Агро", вул. Реміснича, буд. 28, оф. 306, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000, код 37198918 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер", проспект Перемоги, буд. 133, м. Чернігів, Чернігівська область, 14013, код 31818929, заборгованість у сумі 971285грн. 00коп., 3 % річних у сумі 81409 грн. 47 коп., інфляційних нарахувань у сумі 138253 грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 19925 грн. 96 коп.

3. У решті позову відмовити.

В судовому засіданні 08.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 18.06.2021.

Суддя М.О. Демидова