ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Справа № 918/80/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2021 р. у справі № 918/80/21 (суддя Пашкевич І.О., повний текст рішення складено 09.04.2021 р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон - Прилад"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ"

про стягнення заборгованості в сумі 534 315, 60 грн

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Деркач В.В.;

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Еталон - Прилад" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення 526 000 грн основного боргу, 2 511, 32 грн 3 % річних та 5 804,28 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленої продукції за договором поставки № 53-122-01-20-09580 від 27.04.2020 р.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.04.2021 р. у справі № 918/80/21 позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 526 000 грн основного боргу, 2 511, 32 грн 3 % річних, 5 804, 28 грн інфляційних втрат та 4 069, 73 судового збору. Повернуто позивачу з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 4 069,73 грн, сплаченого при поданні позову.

Cуд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежно виконав свої зобов`язання щодо здійснення оплати за отриманий товар, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договорами є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 2 511, 32 грн - 3 % річних, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 2 506,83 грн.; скасувати рішення суду в частині стягнення судового збору, зменшивши розмір судового збору з урахуванням зменшення стягнутої суми 3 % річних.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник, посилаючись на ч. 5 ст. 254 ЦК України зазначає, що останнім днем строку оплати за поставлену по договору поставки № 53-122-01-20-09580 від 27.04.2020 р. продукцію є 23.11.2020 р., а датою початку прострочення, з якої повинні нараховуватись 3 % річних є 24.11.2020 р. Відтак, розмір 3 % річних за період прострочення оплати з 24.11.2020 р. по 20.01.2021 р. становить 2 506, 83 грн.

Розпорядженням керівника апарату суду від 17.05.2021 р. № 01-04/289 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії по справі - Гудак А.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2021 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В., суддя Маціщук А.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 р. було відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд апеляційної скарги на 16.06.2021 р. об 14:30 год.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.06.2021 р. № 01-04/319 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі - Маціщук А.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2021 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В., суддя Гудак А.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон-Прилад" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у даній справі. Позивач вважає вимоги відповідача в апеляційній скарзі безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Позивач зазначає, що основним мотивом для скасування рішення є перерахунок суми 3 % річних, як вже пораховано різниця в 43 гривні та 29 копійок за день прострочення оплати. В таких діях відповідача вбачаються ознаки зловживання процесуальними правами та максимального відстрочення виконання судового рішення. Подання даної апеляційної скарги позивач вважає прикладом зловживання особи процесуальними правами, яке полягає у вчиненні інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, оскільки відповідач попри визнання позову, подає апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції та намагається оспорити суму в 43 гривні 29 копійок, яка в рамках загального боргу та сум 3% річних та інфляційних втрат є незначною.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.06.2021 р. підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 2 511, 32 грн - 3 % річних, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 2 506, 83 грн.; здійснити перерозподіл судового збору.

Позивач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання 16.06.2021 р., хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та заздалегідь.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду скарги, явку в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 27.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон - Прилад"(постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (замовник) було укладено договір поставки № 53-122-01-20-09580 з додатками (а. с. 11-19).

Відповідно до умов п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника певну продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № l (Додаток-1 до договору, а.с. 13, зворот).

Пунктом 2.3 договору, визначено, що кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у Специфікації № 1 (Додаток-1). Підписанням Специфікації № 1 до договору, постачальником та замовником погоджено кількість та ціну за одиницю товару.

Згідно п. 8.4 договору, датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадкового знищення продукції переходить до замовника з моменту поставки продукції.

У відповідності до п. п. 6.1, 6.2 договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Договір підписаний повноважними представниками постачальника та замовника, а також скріплений відбитками печаток вказаних юридичних осіб.

На виконання умов договору, 08.10.2020 р. було виготовлено ярлик на придатну продукцію № 1-7-551, що передбачений пунктом 6.1 договору (а. с. 24).

На виконання умов договору, постачальником було поставлено замовнику продукцію на суму 526 800 грн, згідно видаткової накладної № РН-0000607 від 05.10.2020 р. (а. с. 20), яка була отримана представником підприємства, що не заперечується відповідачем.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, за поставлений товар не розрахувався.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленої продукції за договором поставки № 53-122-01-20-09580 від 27.04.2020 р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 526 000 грн основного боргу, 2 511, 32 грн 3 % річних та 5 804, 28 грн інфляційних втрат.

Предметом апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині заявлених до стягнення 3 % річних, в іншій частині судове рішення не оскаржувається. Відтак, апеляційний суд, враховуючи визначений предмет оскарження судового рішення, приймаючи до уваги межі розгляду справи апеляційним судом, визначені у ст. 269 ГПК України, зазначає, що обумовлений скаржниками в апеляційному суді предмет оскарження унеможливлює апеляційний перегляд судового рішення в частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 526 000 грн основного боргу та 5 804, 28 грн інфляційних втрат.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч.1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 2 511, 32 грн за період з 23.11.2020 року по 20.01.2021 року, нарахованих на суму заборгованості 526 800 грн. Сума 3% річних нарахована до сплати відповідачу становить 2 511,32 грн. (розрахунок на а. с. 3).

Судом першої інстанції було перевірено розрахунки 3 % річних та за перерахунком суду за вказані позивачем періоди та на вказану суму боргу, правомірним є нарахування 2 550, 01 грн 3% річних. Однак, оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних підлягає задоволенню в розмірі 2 511, 32 грн.

Скаржник, посилаючись на ч. 5 ст. 254 ЦК України зазначає, що останнім днем строку оплати за поставлену по договору поставки № 53-122-01-20-09580 від 27.04.2020 р. продукцію є 23.11.2020 р., а датою початку прострочення, з якої повинні нараховуватись 3 % річних є 24.11.2020 р. Відтак, розмір 3 % річних за період прострочення оплати з 24.11.2020 р. по 20.01.2021 р. становить 2 506, 83 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України початок строку чи його закінчення можуть визначатись вказівкою на календарну дату або подію, що має неминуче настати.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок.

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, відповідно до п. п. 6.1, 6.2 договору поставки від 27.04.2020 року № 53-122-01-20-09580, оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Так, на виконання умов договору поставки № 53-122-01-20-09580 від 27.04.2020 р., 08.10.2020 р. було виготовлено ярлик на придатну продукцію № 1-7-551, що передбачений пунктом 6.1 договору (а. с. 24).

Відтак, враховуючи п. п. 6.1, 6.2 договору поставки та дату оформлення ярлика на придатну продукцію, колегія суддів зазначає, що кінцевий строк для здійснення розрахунку за поставлену продукцію припадає на 22.11.2020 р., який є вихідним днем, тому останнім днем строку оплати за поставлену по договору є 23.11.2020 р., тобто перший за ним робочий день, а відтак нарахування 3 % річних за прострочення оплати має проводитися з 24.11.2020 р. по 20.01.2021 р. - кінцеву дату, визначену позивачем.

Отже, здійснивши розрахунок заявлених до стягнення 3 % річних саме за період з 24.11.2020 р. по 20.01.2021 р. на суму боргу, колегія суддів вважає, що обґрунтованим є нарахування та стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 2 506, 83 грн, в решті позову про стягнення 3 % річних слід відмовити.

Суд першої інстанції, не прийнявши до уваги посилання відповідача про перенесення останнього дня оплати з вихідного на наступний робочий день, не врахував та припустився порушень норм ч. 5 ст. 254 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів скаржника, наведених в апеляційній скарзі, а відтак рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2021 р. у справі № 918/80/21 слід змінити в частині стягненої суми 3 % річних та судового збору.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання позивача на те, що скаржнику слід було відмовити у відкритті провадження, та в діях відповідача вбачаються ознаки зловживання процесуальними правами безпідставними, враховуючи слідуюче.

Так, перевіривши матеріали апеляційної скарги, враховуючи те, що заперечень проти відкриття апеляційного провадження в порядку ч. 2 ст. 262 ГПК України від учасників справи не надходило, суд апеляційної інстанції ухвалою від 18.05.2021 р. відкрив провадження у даній справі та призначив розгляд апеляційної скарги. Судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для відмови апелянту у відкритті апеляційного провадження, передбачених ст. 261 ГПК України.

Також суд вказує, що приписи ч. 1 ст. 43 ГПК України встановлюють, що учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Зміст та характер дій, які суд може кваліфікувати як зловживання процесуальними правами , наведений у частині 2 статті 43 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вказує, що подання відповідачем апеляційної скарги на рішення суду не є зловживанням процесуальними правами, а являється правом, передбаченим ст. 254 ГПК України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно приписів п. 1 та п. 4 ч. 1 та ч. 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи викладене, за результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" необхідно задоволити, а рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2021 р. у справі № 918/80/21 змінити в частині стягнення 2 511, 32 грн 3 % річних та судового збору, стягнувши з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 2 506, 83 грн та здійснивши перерозподіл судового збору.

Судові витрати у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги покладаються на позивача згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2021 р. у справі № 918/80/21 змінити в частині стягнення 2 511, 32 грн 3 % річних та 4 069, 73 грн судового збору.

Пункти 1, 2 резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції:

"1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон - Прилад" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення заборгованості в сумі 534 315, 60 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (34400, Рівненська область, місто Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон - Прилад" (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 295, ) 526 000 грн - основного боргу, 2 506, 83 грн - 3 % річних, 5 804, 28 грн - інфляційних втрат та 4 069,67 грн - судового збору".

3. В решті рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2021 р. у справі №918/80/21 - залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон - Прилад" (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 295, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (34400, Рівненська область, місто Вараш, ) 3 405 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити видачу судових наказів Господарському суду Рівненської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

7. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складено 17 червня 2021 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.