Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/288/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Васильєвій О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом Фізичної особи-підприємця Осовського Ярослава Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Громтранс" (33016, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 4 Б, офіс 3, ) про стягнення 50 767 грн 35 коп.

учасники справи не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання з розгляду справи по суті

У відповідності до ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

ВСТАНОВИВ:

19.04.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшов позов Фізичної особи-підприємця Осовського Ярослава Миколайовича (далі - позивач, ФОП Осовський Я.М.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Громтранс" (далі - відповідач, ТОВ "Громтранс"), у якому позивач просить суд, посилаючись на ст. ст. 205, 207, 533, 640, 909, 916 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 307 Господарського кодексу України, ст. ст. 17, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) стягнути з відповідача 50 767 грн 35 коп.

В обґрунтування позовних вимог ФОП Осовський Я.М. вказує, що відповідач не здійснив у визначений строк оплату наданих йому позивачем послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом у розмірі 1 500 євро (що в гривневому еквіваленті до іноземної валюти згідно з курсом НБУ станом на дату вивантаження 01.03.2021 року становить 50 767 грн 35 коп.), зобов`язання з оплати яких виникли у ТОВ "Громтранс" на підставі договору - заявки № 24/02/2021/1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, що укладений 24.02.2021 року між позивачем (перевізник) та відповідачем (експедитор).

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 19.04.2021 року справу № 918/288/21 розподілено судді Заголдній Я.В.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/288/21, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 18.05.2021 року, визначити відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - 10 днів з дня вручення даної ухвали, запропонувати сторонам :

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності) у термін до 14.05.2021 року включно;

б) встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов суду - 15 днів з дня отримання даної ухвали, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу.

г) відповідачу: у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення позивачу та надати суду докази такого скерування позивачу.

05.05.2021 року від позивача надійшло клопотання про слухання справи без участі представника ФОП Осовського Я.М. за наявними у справі документами.

18.05.2021 року позивач та відповідач у справі не забезпечили явку уповноваженого представника у судове засідання з розгляду справи по суті, відповідач причини неявки суду не повідомив.

Із адреси ТОВ "Громтранс" (33016, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 4 Б, офіс 3), зазначеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг із якого отриманий на запит судді Заголдної Я.В. 17.05.2021 року, повернувся конверт із зазначенням причин поштового відправлення, а саме - ухвали Господарського суду Рівненської області від 20.04.2021 року - "адресат відсутній за вказаною адресою", "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою господарського суду Рівненської області від 21.04.2021 року за трек-номером 146 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, відтак можна припустити, що ухвала господарського суду Рівненської області від 21.04.2021 року вважається врученою ТОВ "Громтранс" належним чином 27.04.2021 року.

Однак, на конверті також міститься відмітка "за закінченням терміну зберігання".

Повернення повістки про виклик до суду чи ухвали суду про призначення розгляду скарги з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи та не свідчить про відмову сторони від одержання повістки (поштового відправлення) чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду. Подібну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12.12.2018 року у справі №752/11896/17-ц, від 12.02.2019 року у справі № 906/142/18, від 24.11.2020 року у справі № 904/5943/19.

За таких обставин не можна дійти висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час розгляду даної справи по суті та що ТОВ "Громтранс" обізнане про встановлений в ухвалі від 21.04.2021 року судом строк для подання відзиву на позовну заяву.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що вирішення спору 18.05.2021 року може порушити право відповідача на подання відзиву та/або заперечень щодо суті спору.

З метою належного повідомлення відповідача про час, дату і місце розгляду справи по суті, господарський суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті та про необхідність додаткового повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду справи № 918/288/21 по суті засновника (учасника) ТОВ "Громтранс" кінцевого бенефеціарного власника - Громіка Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_2 ).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/288/21 по суті на 01.06.2021 року.

31.05.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від позивача надійшло клопотання про слухання справи без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

01.06.2021 року позивач та відповідач у справі не забезпечили явку уповноваженого представника у судове засідання з розгляду справи по суті, відповідач причини неявки суду не повідомив.

Судом встановлено, що із адреси ТОВ "Громтранс" (33016, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 4 Б, офіс 3), зазначеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг із якого отриманий на запит судді Заголдної Я.В. 17.05.2021 року, повернувся конверт із зазначенням причин поштового відправлення, а саме - ухвали Господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року за трек-номером 066 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, відтак в розумінні ГПК України ухвала господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року вважається врученою ТОВ "Громтранс" належним чином 25.05.2021 року.

При цьому судом також встановлено, що засновник (учасник) ТОВ "Громтранс" кінцевий бенефеціарний власник - Громік Андрій Миколайович 20.05.2021 року отримав ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року за адресою 35636, Рівненська обл., Дубенський р-н, с. Листвин, вул. Підвальна, буд. 3, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 040.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.04.2021 року, зокрема, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов суду - 15 днів з дня отримання даної ухвали.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вирішення спору 01.06.2021 року може порушити право відповідача на подання відзиву та/або заперечень щодо суті спору, оскільки останнім днем для подання відзиву відповідачем є 09.06.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.06.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/288/21 по суті на 15.06.2021 року.

14.06.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від позивача надійшло клопотання про слухання справи без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

15.06.2021 року судом встановлено, що позивач та відповідач у справі не забезпечили явку уповноваженого представника у судове засідання з розгляду справи по суті, відповідач причини неявки суду не повідомив.

Фізична особа-підприємець Осовський Ярослав Миколайович належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення даного судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 378.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 196 ГПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Явка представника позивача у судове засідання з розгляду справи № 918/288/21 по суті обов`язковою не визнавалася.

05.05.2021 року, 31.05.2021 року та 14.06.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від позивача надійшли клопотання про слухання справи без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на викладене та наявність клопотань позивача про розгляд справи без участі його представника господарський суд проводить судове засідання 01.06.2021 року з розгляду справи по суті без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що із адреси Товариства з обмеженою відповідальністю "Громтранс" (33016, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 4 Б, офіс 3), зазначеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг із якого отриманий на запит судді Заголдної Я.В. 17.05.2021 року, повернувся конверт із зазначенням причин поштового відправлення, а саме - ухвали Господарського суду Рівненської області від 20.04.2021 року - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою господарського суду Рівненської області від 01.06.2021 року за трек-номером 386 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, відтак в розумінні вимог ГПК України така ухвала вважається врученою Товариству з обмеженою відповідальністю "Громтранс" належним чином 14.06.2021 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 6 ст. 120 ГПК України суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

З метою вжиття всіх можливих заходів для повідомлення ТОВ "Громтранс" про час, дату та місце проведення судового засідання з розгляду справи № 918/288/21 по суті господарський суд дійшов висновку про необхідність повідомлення відповідача за адресою його керівника Громіка Андрія Миколайовича.

При цьому судом також встановлено, що керівник (засновник, учасник, кінцевий бенефеціарний власник) ТОВ «Громтранс» - Громік Андрій Миколайович 05.06.2021 року отримав ухвалу Господарського суду Рівненської області від 01.06.2021 року за адресою АДРЕСА_2 , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 360.

Будь-якої іншої адреси для листування із відповідачем аніж 33016, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 4 Б, офіс 3 та 35636, Рівненська обл., Дубенський р-н, с. Листвин, вул. Підвальна, буд. 3 ТОВ «Громтранс» Господарському суду Рівненської області не повідомив.

Згідно ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Господарський суд вчиняв дії по повідомленню ТОВ «Громтранс», однак за жодним із номерів телефонів, що містяться в матеріалах справи, не було зв`язку із відповідачем.

Явка представника відповідача у судове засідання з розгляду справи по суті 15.06.2021 року обов`язковою не визнавалася.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача за наявними у справі доказами.

Також судом встановлено, що відповідач у справі ТОВ «Громтранс» не скористався своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі п. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, оскільки позивач та відповідач у справі не з`явилися у судове засідання з розгляду справи № 918/288/21 по суті, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду спору за правилами спрощеного позовного провадження, господарський суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами та містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

24.02.2021 року між ТОВ «Громтранс» в особі директора Громік А.М., що діє на підставі Статуту, (надалі експедитор) з однієї сторони та ФОП Осовський Я.М. в особі директора Осовський Я.М., що діє на підставі Виписки, (надалі перевізник) з другої сторони, (разом сторони) у електронній формі уклали договір-заявку № 24/02/2021/1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом. (далі Договір) (том 1, а.с.7).

Предметом даного Договору є зобов`язання перевізника надати експедитору послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом згідно з наступними умовами:

- маршрут перевезення: Люблін-Ягодин-Одеса;

- дані про вантаж: ТНП, 20т/86куб.м. TIR. Бортове авто.;

- дата і адреса завантаження, конт тел.: Згідно CMR;

- прикордонний перехід: Ягодин;

- адреса митного очищення, конт тел.: Згідно CMR;

- дата і адреса розвантаження: Згідно CMR, м. Одеса;

- вартість послуг та строки оплати: сума 1500 євро по курсу НБУ на дату вивантаження. Безготівковий розрахунок. Оплата протягом 10-14 банківських днів по триманню оригіналів документів (2 оригінали CMR копія CMR з мокрою печаткою та підписом, 2 акти, рахунок фактура). TIR повертається додатково.

- Додаткові вимоги: BC2655BC/BC1635XT Кенік Дмитро.

Сторони узгодили між собою, що перевізник або представник перевізника відправляють оригінали документів, отриманих при розвантаженні на поштову адресу експедитора не пізніше 10 календарних днів з моменту розвантаження, адреса для відправлення кореспонденції: м. Рівне, Нова Пошта відділення № 11 Заводницька Тетяна. В іншому випадку строки виплати фрахта продовжують на термін від 10 банківських днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Судом встановлено, що Договір підписано повноважними представниками експедитора та перевізника, а також скріплені відбитками печаток сторін, на час розгляду справи доказів недійсності Договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

У відповідності до п. 4.1. Договору сторони підписанням цього Договору підтверджують, що факсимільна та електронна копія Договору мають таку ж юридичну силу, як і оригінал.

На виконання умов Договору за вказаним маршрутом позивачем було здійснено перевезення та розвантаження 01.03.2021 року вантажу, що підтверджується CMR № 001, на якій проставлено штамп отримувача вантажу Фізична особа-підприємець Ляшенко Павло Семенович. (том 1, а.с. 8).

CMR це міжнародна автомобільна накладна, яка є товарно-транспортною накладною, що застосовується при міжнародних вантажних автомобільних перевезеннях і використовується у країнах, які приєднались до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

CMR є документом, який доводить факт укладення Договору на автомобільне перевезення вантажу.

CMR заповнюється відправником вантажу, на підставі інструкцій і вказівок, які він отримує від транспортно експедиторської компанії. Відправник несе солідарну відповідальність за правильність заповнення CMR.

Як вбачається із CMR № 001 перевезення було виконане належним чином, без будь-яких зауважень чи застережень вантажоодержувача.

Обставину належного виконання перевезення підтверджує наявність відтиску печатки та підпису уповноваженої особи вантажоодержувача в графі 24 CMR та відсутність будь-яких зауважень вантажоодержувача у цій графі.

Позивач у пояснення до того, що в графі 24 відображений інший одержувач, ніж вказаний в графі 2 CMR вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ), - відправник має право розпоряджатися вантажем, зокрема, вимагати від перевізника припинення перевезення, зміни місця, передбаченого для доставки вантажу, або здачі вантажу одержувачу, іншому, ніж зазначений у вантажній накладній. За частиною 2 цієї ж статті, - відправник втрачає це право з того моменту, коли другий примірник накладної переданий одержувачу або коли останній здійснює свої права, передбачені в пункті 1 статті 13; з цього моменту і надалі перевізник керується вказівками одержувача. Дотримуючись вказівок первісного одержувача, перевізник доставив вантаж кінцевому одержувачу ФОП Ляшенку П.С.

Позивач надав суду докази, що оригінали документів, які підтверджують виконання Договору 04.03.2021 року направлено відповідачу на ім`я ОСОБА_1 поштовим перевізником ТОВ «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною № 5444 та отримані адресатом 08.03.2021 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" в мережі Інтернет https://novaposhta.ua/tracking/?cargo_number=5444&newtracking=1.

Оскільки відповідач у встановлений Договором строк не оплатив послуги перевезення, позивач звернувся до Господарського суду Рівненської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів про стягнення з експедитора 50 767 грн 35 коп.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою поєднує у собі елементи договорів міжнародного перевезення та транспортного експедирування.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 року (далі - Конвенція), така застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Для цілей цієї Конвенції "транспортний засіб" означає автомобілі, автопоїзди, причепи і напівпричепи як це визначено в ст. 4 Конвенції про дорожній рух від 19.09.1949 року.

При цьому, Конвенція передбачає та регулює питання, що виникають з міжнародного перевезення вантажів транспортними засобами, зокрема щодо статусу учасників правовідносин, їх прав та обов`язків, а також наслідків порушення зобов`язань з перевезення та положень цієї Конвенції.

Перевезення вантажу, яке є предметом спору у даній справі, є міжнародним перевезенням вантажу автомобільним транспортом.

Поряд з цим, спірні правовідносини також відносяться до сфери регулювання Закону України "Про автомобільний транспорт", Статуту автомобільних доріг, Про транспортно-експедиторську діяльність.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч.1 ст. 926 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 909 ЦК України та ч.1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з положеннями статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 4 ст. 909 ЦК України).

На підставі матеріалів та обставин справи, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем ТОВ «Громтранс» зобов`язань за Договором-заявкою № 24/02/2021/1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 24.02.2021 року щодо сплати послуг за перевезення вантажу, який визнаний судом як навмисне правопорушення.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 та ч. 1 ст. 530 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що оригінали документів, які підтверджують виконання Договору 04.03.2021 року направлено відповідачу на ім`я ОСОБА_1 поштовим перевізником ТОВ «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною № 5444.

У матеріалах справи відсутній опис вкладення, що дозволяє встановити вміст відправлення, зокрема які саме документи було направлено перевізником експедитору.

Однак, оскільки сторони дійшли згоди про направлення пакету документів за Договором через «Нову пошту», позивач надав суду експрес-накладну, а відповідач не заявляв про неотримання документів або отримання неповного комплекту документів, необхідного для оплати, не спростував жодними доказами факт неотримання від позивача документів на оплату послуг, господарський суд дійшов висновку, що позивачем вчинено всі дії, що підтверджують належне виконання зобов`язання за Договором про направлення оригіналів документів експедитору.

У позовній заяві ФОП Осовський Я.М. стверджує, що пакет документів отримано відповідачем 05.03.2021 року, відтак строк виконання зобов`язання наступив із 06.03.2021 року та закінчився на 14-й банківський день 26.03.2021 року.

Однак, як встановлено судом, поштове відправлення за експрес-накладною № 5444 отримано експедитором 08.03.2021 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" в мережі Інтернет https://novaposhta.ua/tracking/?cargo_number=5444&newtracking=1.

При цьому, за розрахунками суду, останній 14-й день для оплати відповідачем за Договором, припадає на 26.03.2021 року, як і стверджує позивач.

Зважаючи на викладене, із 27.03.2021 року відповідач виступив боржником, що прострочив виконання зобов`язання за Договором.

Разом із тим, згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В силу положень ст. 74 ГПК України саме на відповідача покладається процесуальний обов`язок щодо доведення належними та допустимими доказами відсутності вини за порушення зобов`язання за Договором.

Аналіз положень норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.08.2018 по справі 910/11049/17 та постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі № 6-170цс12, та господарський не вбачає підстав від відступу від такої позиції.

Поряд з цим, відповідачем не надано господарському суду відзиву на позов та не було доведено відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання за Договором, тим часом, за змістом згаданої ст. 614 ЦК України, наявність такої вини презюмується.

Отримання відповідачем оригіналів документів 08.03.2021 року від позивача, що підтверджує виконання останнім Договору без подальших заперечень та зауважень - свідчить про вчинення відповідачем конклюдентних дій на підтвердження факту здійснення сторонами господарської операції з транспортного експедирування та перевезення саме на виконання договірних зобов`язань за Договором.

Як вбачається із CMR № 001, розвантаження товару відбулося 01.03.2021 року.

Станом на 01.03.2021 року офіційний курс НБУ гривні щодо іноземної валюти євро становив 33, 8449.

Відтак судом встановлено, що вартість послуг перевезення за Договором в еквіваленті на курс гривні становить 1500*33, 8449 = 50 767 грн 35 коп.

Як визначили між собою сторони, обов`язку оплати відповідачем наданих послуг неодмінно має передувати надання позивачем оригіналів передбачених Договором документів, оплата протягом 10-14 банківських днів по отриманню оригіналів документів.

Отже, експедитор мав оплатити транспортні послуги після отримання від перевізника оригіналів документів до 27.03.2021 року у розмірі 50 767 грн 35 коп.

Однак, відповідач свої зобов`язання в частині своєчасного та повного проведення розрахунків не дотримав, обумовлену вартість наданих послуг не оплатив.

Судом встановлено, що позивач виконав договірні зобов`язання забезпечивши своєчасну доставку вантажу у визначені пункти розвантаження. А тому суд погоджується з аргументами позивача стосовно належного виконання ним договірних зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні докази заперечень відповідача стосовно будь-яких наданих документів.

Також в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманих від позивача послуг.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочину в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання за укладеним із позивачем правочином порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати по договору міжнародного перевезення вантажу, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Суд на підставі доказів, наданих позивачем, встановив факт перебування сторін у договірних відносинах та встановив факт порушення відповідачем прав позивача.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивач 50 767 грн 35 коп.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі при поданні позовної заяви є стягнення з відповідача 50 767 грн 35 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 50 767 грн 35 коп. позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 123 від 16.04.2021 року (том 1, а.с. 6).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 50 767 грн 35 коп., то розмір судового збору пропорційно частині задоволеної вимоги становить 2 270 грн 00 коп.

Також представник позивача просив суд стягнути з відповідача 6 800 грн 00 коп. судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги та 3 000 грн 00 коп. у якості відшкодування гонорару успіху у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідач не подав суду письмових заперечень проти задоволення вимоги представника позивача про розподіл судових витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката В.М. Лози у справі № 918/288/21.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Відповідно до п.9 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Судом встановлено, що до позовної заяви позивачем додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а саме: судові витрати по справі складають судовий збір, витрати на надання правової допомоги 6 800 грн 00 коп. та гонорар успіху 3 000 грн 00 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.04.2021 року довіритель (клієнт) ФОП Осовський Я.М., що діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію, з однієї сторони, та повірений (адвокат) Лоза Віктор Миколайович, що діє на підставі свідоцтва виданого Тернопільською обласною КДК адвокатури з другої сторони, уклали цей Договір про правову допомогу.

За цим Договором про правову допомогу повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: Надати правову допомогу у спорі з ТОВ «Громтранс». З цією метою:

1. Здійснити огляд, вивчення та попередню правову оцінку доказів за їх місцезнаходженням (4 год.).

2. Провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу( 0,5 год).

З. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (8 год).

4. Здійснити арифметичні розрахунки. (0,5 год.).

5. Вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення (6 год.).

У відповідності до розділу 2 Договору про правову допомогу сторони дійшли згоди щодо винагороди та порядку розрахунків.

Так, за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього Договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 6 800 грн 00 коп. Розрахунок здійснюється в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви. При задоволенні позову Довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 3 000 грн 00 коп.

Як вбачається із п. 3.1. Договору про правову допомогу у обов`язки повіреного входить:

- повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення на умовах, найбільш вигідних для довірителя;

- виконати доручення в строк зазначений в п. 3.1 цього Договору;

- повідомляти довірителеві на його вимогу про хід виконання доручення;

- після виконання доручення або в разі припинення Договору до його виконання в 30-денний строк повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився.

Згідно з п. 3.2. Договору в обов`язки довірителя входить:

- забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення;

- зобов`язаний виплатити повіреному винагороду в порядку та розмірі зазначеному в п.п. 2.1., 2.2. цього Договору;

- забезпечити при необхідності участь своїх уповноважених представників до виконання повіреним його зобов`язань згідно цього Договору.

Сторони узгодили між собою та зафіксували у п. 6.1. Договору, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.10.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що Договір про правову допомогу є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтиском печатки ФОП Осовського Я.М. та адвоката Лози В.М., на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Адвокат Лоза В.М. на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 12.04.2021 року видав ордер серія ВО № 1016444 для представлення інтересів ФОП Осовського Я.М. у Господарському суді Рівненської області.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається із акту приймання-передачі наданих послуг, підписаного ФОП Осовським Я.М. та адвокатом Лозою В.М. 16.04.2021 року (сторонами Договору про правову допомогу № б/н від 12.04.2021 року), повірений надав, а довіритель прийняв наступні послуги:

- правова допомога у спорі з ТОВ «Громтранс»;

- вивчення та огляд документів та ін.. доказів за їх місцезнаходженням 4 год.;

- проведення заходів досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу 0 год. 30 хв.;

- підготовка проекту документів, необхідних для звернення до суду, виготовлення позовної заяви 08 год. 00 хв.;

- здійснення арифметичних розрахунків 0 год. 30 хв.;

- вчинення інших дій необхідних для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання 06 год. 00 хв.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 16.04.2021 року загальна вартість послуг (крім гонорару успіху) складає 6 800 грн 00 коп.

Підписанням цього Акту сторони підтверджують факт належного надання послуг повіреним, відповідно до положень Договору та оплату наданих послуг готівкою, згідно прибуткового касового ордера (крім гонорару успіху); довіритель не має претензій до повіреного стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1.1. цього акту. (п. п. 1.3, 1.4. Акту).

Позивачем надано суду копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 07-04 від 16.04.2021 року, що підтверджує прийняття ОСОБА_2 від ФОП Осовського Я.М. на підставі Договору про правову допомогу № б/н від 12.04.2021 року 6 800 грн 00 коп.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що позивач у справі оплатив адвокату Лозі В.М. 6 800 грн. 00 коп. наданих послуг із правової допомоги на підставі договору.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не заперечив проти задоволення вимоги представника позивача про розподіл судових витрат на професійну (правничу) допомогу у справі № 918/288/21.

Господарський суд, розглянувши докази на обґрунтування заявленого розміру витрат на правову допомогу у справі № 918/288/21, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога, прийшов до висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У положеннях ГПК України закріплено вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 124 ГПК). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою позовної заяви, оскільки з огляду на положення ч.ч. 5-7 ст. 129 ГПК попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд зазначає, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, сприяє обізнаності іншої сторони про приблизну суму судових витрат, яка може бути покладена на неї за результатами розгляду справи, надає можливість іншій стороні підготуватися до спростування чи доведення неспівмірності судових витрат, остаточний розмір яких, проте, може визначатись та доводитись в процесі розгляду справи та не відповідати розміру, вказаному у попередньому розрахунку.

Судом встановлено, що позовна заява містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача, де зазначено, що орієнтовний розмір понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката складає 6 800 грн 00 коп. та гонорар успіху становить 3000 грн 00 коп.

У п. 3 та 5 прохальної частини позовної заяви позивач просив суд покласти судові витрати на відповідача.

Позивач під час розгляду справи по суті не збільшив суму витрат, яку вказував як орієнтовну та заявив до стягнення з відповідача судові витрати на професійну (правничу) допомогу адвоката у розмірі 9 800 грн 00 коп.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Згідно з ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом Лозою В.М. робіт (наданих послуг); обсяг наданих адвокатом Лозою В.М. послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

Суд встановив, що витрати, які поніс позивач, сплативши 6 800 грн 00 коп. за Договором про правову допомогу № б/н від 12.04.2021 року є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, при цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 823/2638/18 та від 09.07.2019 року у справі № 923/726/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях у справах "Двойних проти України", "Гімайдуліна і інших проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України) (наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.10.2020 року у справі № 911/735/19).

Сума понесених витрат позивачем на професійну (правничу) допомогу адвоката у справі № 918/288/21 у розмірі 6 800 грн 00 коп. підтверджена належними та допустимими доказами, є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"). При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено таку правову позицію": "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність." При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення «гонорару успіху» задовольнила пропорційно до розміру задавлених вимог.

Вказаний правовий висновок відповідно до приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується Судом при виборі і застосуванні норм права у розгляді даної справи.

З огляду на те, що позивач у справі домовився із адвокатом Лозою В.М. сплату гонорару успіху за умови настання відкладальної обставини - задоволення даного позову, незважаючи на те, чи ці витрати понесені позивачем чи лише будуть виплачені у майбутньому, господарський суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги про покладення на відповідача 3 000 грн 00 коп. судових витрат у вигляді гонорару успіху.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Представник відповідача не довів належними та допустимими доказами, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 9 800 грн 00 коп. є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката Лозою В.М.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Зважаючи на викладене у сукупності господарський суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги представника позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 918/288/21 пропорційно задоволеним вимогам.

Надавши оцінку усім доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності, зважаючи на не доведення відповідачем того, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу адвоката є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката Лози В.М., суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є стягнення з ТОВ «Громтранс» на користь ФОП Осовського Я.М. 9 800 грн 00 коп. (з яких 3 000 грн 00 коп. гонорар успіху) судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, що є пропорційним від розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Громтранс" (33016, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 4 Б, офіс 3, ) на користь Фізичної особи-підприємця Осовського Ярослава Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 50 767 (п`ятдесят тисяч сімсот шістдесят сім) грн 35 коп. заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Громтранс" (33016, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 4 Б, офіс 3, ) на користь Фізичної особи-підприємця Осовського Ярослава Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Громтранс" (33016, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 4 Б, офіс 3, ) на користь Фізичної особи-підприємця Осовського Ярослава Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 9 800 (дев`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 17.06.2021 року

Суддя Заголдна Я.В.