РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.06.2021Справа № 910/19267/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Діагональна, будинок 11; ідентифікаційний код 00186542)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна" (02218, м. Київ, вул. Миколи Кибальчича, будинок 2-А; ідентифікаційний код 41347407)

про стягнення 8 607, 19 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна" (02218, м. Київ, вул. Миколи Кибальчича, будинок 2-А; ідентифікаційний код 41347407)

до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Діагональна, будинок 11; ідентифікаційний код 00186542)

про стягнення 31 435, 86 грн

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Гришин Р.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство "Банк Альянс" з до Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна" в якому просив суд стягнути заборгованість в розмірі 8 607, 19 грн, у зв`язку з простроченням строку поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів сплати судового збору (оригінал платіжного доручення) в розмірі 2 102, 00 грн.

04.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано докази сплати судового збору в розмірі 2 102, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

26.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна" до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", в якому позивач (за зустрічним позовом) просить суд стягнути з відповідача (за зустрічним позовом) заборгованість за договором № 161 від 16.02.2018 із врахуванням додаткових угод до нього, яка складається із заборгованості за поставлений товар - 23 219, 72 грн, інфляційних втрат - 5 449, 54 грн та 3 % річних - 2 766, 60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна" про стягнення 31 435, 86 грн до свого провадження суддею Барановим Д.О., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Крім того, даною ухвалою вирішено розгляд зустрічної позовної заяви здійснювати спільно з первісним позовом, а підготовче засідання по справі № 910/19267/20 призначено на 24.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 31.03.2021.

26.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про розгляд справи 31.03.2021 без участі представника останнього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.04.2021.

26.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна" про проведення судового засідання в режимі онлайн сервісу відеозв`язку Easycon.

У зв`язку з перебуванням судді Баранова Д.О. на лікарняному, а подальшому у відпустці судове засідання 28.04.2021 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 справу призначено на розгляду на 02.06.2021.

20.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна" про проведення судового засідання в режимі онлайн сервісу відеозв`язку Easycon.

У судовому засіданні 02.06.2021, що проводилось в режимі онлайн сервісу відеозв`язку за допомогою програмного забезпечення Easycon представник відповідача заперечив щодо задоволення позивних вимог за первісним позовом, водночас, підтримав вимоги за зустрічним позовом та просив суд про їх задоволення.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 02.06.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 між АТ "Запорізький завод феросплавів" (далі - покупець) та ТОВ "ТД ТЕК-Україна" (далі - постачальник) укладено договір поставки № 161 за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити продукцію (далі по тексту товар), в асортименті та за цінами, вказаними в додатку (специфікації) та додаткових угодах, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 10.3. договору у разі порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожний день прострочення; у разі продовження такого прострочення більше 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Додатковою угодою № 8 від 30.09.2019 до договору поставки № 161 від 16.02.2018, яка є невід`ємною частиною договору поставки, постачальник зобов`язався протягом 30 календарних днів від дати укладання даної додаткової угоди передати покупцю на умовах поставки DDP м. Запоріжжя вул. Діагональна, 11 склад покупця товар на загальну суму 50 892,00 грн.

Згідно п. 4 додаткової угоди № 8, ціна фіксується на дату відвантаження товару та підлягає зміні тільки за наступної умови. При зміні курсу НБУ на дату відвантаження товару більш, ніж на +/- 5% щодо розрахункового курсу 26,205887 грн./дол. США, діючого на 13.05.2019 вартість товару підлягає пропорційному перерахунку; для перерахунку використовується курс НБУ, який діє на дату відвантаження товару.

Ціна товару:

Перерахунок ціни здійснюється за формулою: Ц / К1 *К, де

Ц- ціна з ПДВ, грн.

К1 - курс НБУ на 13.05.2019 (26,205887 грн./дол. США),

К - курс НБУ, який діє на дату відвантаження товару.

Товар відповідно до видаткової накладної від 03.12.2019 № РН-0000591 відвантажено 03.12.2019.

Згідно повідомлень Національного банку України від 03.12.2019 офіційний курс гривні до долару США встановлено 23,957354.

Таким чином, ціна за товар складає 46 525,32 грн. (50 892,00 грн. /26,205887*23,957354), що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-000571 від 03.12.2019.

Як про це вказує позивач за первісним позовом, відповідач мав здійснити поставку товару не пізніше 15.11.2019, проте, свій господарський обов`язок виконав неналежним чином, а саме товар на загальну суму 46 525, 32 грн поставив 03.12.2019, що підтверджується наступними доказами: видатковою накладною № РН-0000591 від 03.12.2019 та рахунком-фактурою № СФ-000571 від 03.12.2019.

Відтак, позивач за первісним позовом відзначає, що час прострочення поставки товару за додатковою угодою № 8 склав 17 календарних днів, а період прострочення: з 16.11.2019 по 02.12.2019.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом Акціонерне АТ "Запорізький завод феросплавів" вказує, що оскільки, ТОВ "ТД ТЕК-Україна" було порушено обумовлені договірні зобов`язання та здійснено поставку товару з пропуском строку, то за таких обставин, позивачем за первісним позовом й було здійснено нарахування штрафу в сумі 8 607, 19 грн, які й просить стягнути з відповідача.

Із поданого відповідачем за первісним позовом відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що АТ "Запорізький завод феросплавів" не вірно було здійснено період розрахування прострочення.

Зокрема, ТОВ "ТД ТЕК-Україна" підтверджує повністю взяті не себе зобов`язання додатковою угодою № 8 від 30.09.2019 до договору 161 від 16.02.2018, в тому числі строку виконання зобов`язання (п. додаткової угоди 8) 30 календарних днів від дати її підписання - 17.10.2019, тобто, по 16.11.2019 (включно). Втім, як про це вказує відповідач за первісним позовом, позивач помилково зазначив по 15.10.2019, оскільки, строк починається з наступного дня після укладення договору.Таким чином, прострочення почалось з 17.11.2019.

У свою чергу ТОВ "ТД ТЕК-Україна" звернулося із зустрічним позовом до АТ "Запорізький завод феросплавів" в якому просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом заборгованість за договором № 161 від 16.02.2018 із врахуванням додаткових угод до нього, яка складається із боргу за поставлений товар в сумі 23 219, 72 грн, інфляційних втрат в сумі 5 449, 54 грн та 3 % річних в сумі 2 766, 60 грн.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги, як за первісним позовом так і за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 161 від 16.02.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом положень ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Так, позивач за первісним позовом вказує, що відповідач мав здійснити поставку товару не пізніше 15.11.2019, проте, свій господарський обов`язок виконав неналежним чином, а саме товар на загальну суму 46 525, 32 грн поставив 03.12.2019, відтак час прострочення поставки товару за додатковою угодою № 8 склав 17 календарних днів, а період прострочення: з 16.11.2019 по 02.12.2019.

Втім, суд не погоджується з доводами позивача за первісним позовом, стосовно того, що поставка товару повинна була бути здійснена не пізніше 15.11.2019, з огляду на слідуюче.

Додатковою угодою № 8 від 30.09.2019 до договору поставки № 161 від 16.02.2018, яка є невід`ємною частиною договору поставки, сторонами погоджено, що постачальник зобов`язався протягом 30 календарних днів від дати укладання даної додаткової угоди передати покупцю на умовах поставки DDP м. Запоріжжя вул. Діагональна, 11 склад покупця товар на загальну суму 50 892,00 грн.

Про що вказують сторони та що у свою чергу встановлене судом, додаткову угоду № 8 від 30.09.2019 до договору поставки № 161 від 16.02.2018 було укладено 17.10.2019.

Таким чином суд вказує, що ТОВ "ТД ТЕК-Україна" було зобов`язане здійснити поставку товару у строк до 16.11.2019 (включно), обрахунок строку починається з наступного дня після укладення додаткової угоди. Таким чином, прострочення почалось з 17.11.2019.

Водночас, відповідачем за первісним позовом було порушено обумовлені договірні зобов`язання та здійснено поставку товару 03.12.2019.

За умовами п. 10.3. договору у разі порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожний день прострочення; у разі продовження такого прострочення більше 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Таким чином, суд здійснивши розрахунок штрафу:

- за прострочення поставки товару на 17 календарних днів - 3 722, 26 грн (46 525, 32 грн.* 0,5% * 17 к.д.),

- за прострочення поставки товару більше 10 календарних днів - 4 652, 54 грн. (46 525, 32 * 10%).

Таким чином, за розрахунком суду, обґрунтованою сумою штрафу, що підлягає стягненню з ТОВ "ТД ТЕК-Україна" на користь АТ "Запорізький завод феросплавів" є 8 374, 80 грн, у зв`язку з чим, вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимог за зустрічним позовом, то суд вказує наступне.

Як свідчать матеріали справи між сторонами також були укладені додаткові угоди до вказаного вище договору, зокрема, № 6 від 18.06.2019, № 11 від 23.06.2020, № 1 від 21.09.2020.

Про що вказує позивач за зустрічним позовом, та докази чого містяться в матеріалах справи, ТОВ "ТД ТЕК-Україна" відповідно до умов додаткової угоди № 6 від 18.06.2019 до договору поставки № 161 від 16.02.2018 було здійснено в обумовленому асортименті поставку товару 23.10.2019 за видатковою накладною РН-0000499 від 23.10.2019, та виставлено відповідачу за зустрічним позовом рахунок-фактуру СФ-000351 від 23.10.2019 на суму 23 219, 72 грн.

Відповідно до п. 5 умов додаткової угоди № 6 від 18.06.2019 АТ "Запорізький завод феросплавів" було зобов`язане сплатити вартість поставленої продукції через 15 календарних днів від дати поставки, тобто, 08.11.2019.

Втім, як про це вказує позивач за зустрічним позовом, відповідач не виконав свої зобов`язання по оплаті вартості поставленого товару. З огляду на що, станом на час звернення із зустрічним позовом - 21.01.2021 прострочення складає 441 день.

При цьому, суд вказує, що доказів, щоб свідчили про здійснення відповідачем за зустрічним позовом оплати поставленого товару на суму 23 219, 72 грн, станом на час розгляду даної справи в її матеріалах не міститься.

Відповідно до умов додаткової угоди № 8 від 30.09.2019 до договору поставки 161 від 16.02.2018 ТОВ "ТД ТЕК-Україна" було здійснено в обумовленому асортименті поставку товару 23.10.2019 за видатковою накладною РН-0000591 від 03.12.2019, та відповідно було виставлено АТ "Запорізький завод феросплавів" рахунок-фактуру СФ-000571 від 03.12.2019 на суму 46 525, 32 грн.

За умовами п. 5 умов додаткової угоди № 8 від 30.09.2019 АТ "Запорізький завод феросплавів" було зобов`язане сплатити вартість поставленого товару через 15 календарних днів від дати поставки, тобто, 19.12.2019.

Водночас, як про це вказує позивач за зустрічним позовом, та що у свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, відповідач здійснив оплату лише 17.08.2020. Відтак, суд погоджується з твердженнями ТОВ "ТД ТЕК-Україна", прострочення складає 242 дні.

Відповідно до умов додаткової угоди № 11 від 23.06.2020 до договору поставки 161 від 16.02.2018, ТОВ "ТД ТЕК-Україна" було здійснено в обумовленому асортименті поставку товару 14.09.2020 за видатковою накладною РН-2000336 від 14.09.2020, та виставив АТ "Запорізький завод феросплавів" рахунок-фактуру СФ-0334 від 14.09.2020 на суму 148 156, 80 грн.

Згідно п. 5 додаткової угоди № 11 від 23.06.2020 АТ "Запорізький завод феросплавів" було зобов`язане сплатити вартість поставленої продукції через 15 календарних днів від дати поставки, тобто, 30.09.2020.

Втім, як свідчать наявні в справі докази, відповідач за зустрічним позовом здійснив оплату лише 25.11.2020, чим допустив прострочення виконання зобов`язання 57 днів.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач за зустрічним позовом не надав суду доказів здійснення виконання ним своїх обов`язків за договором поставки, а саме, доказів оплати за поставлений товар та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що "Запорізький завод феросплавів" було порушено умови договору поставки № 161 від 16.02.2018 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому, вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення основного боргу в розмірі 23 219, 72 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом інфляційних втрат в сумі 5 449, 54 грн та 3 % річних в сумі 2 766, 60 грн, то суд вказує наступне.

Отже, судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом у встановлений договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем за зустрічним позовом), а тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань. У зв`язку з чим, наявні підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо нарахувань інфляційних втрат, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Що у свою чергу підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Так, судом перевірено правильність наданих позивачем за зустрічним позовом розрахунків 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що нарахування 3% річних здійснено арифметично вірно, у зв`язку з чим, вимога в частині стягнення 3% річних в розмірі 2 766, 60 грн, підлягає задоволенню.

Водночас, в порушення викладеного вище, нарахування інфляційних втрат позивачем за зустрічним позовом було здійснено не за повні місяці.

Відтак, суд здійснивши перерахунок інфляційних втрат саме за повні місяці, дійшов висновку, що обґрунтованою сумою інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом є 3 243, 49 грн, отже, вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог за первісним та зустрічним позовами.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги за первісним позовом - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна" (02218, м. Київ, вул. Миколи Кибальчича, будинок 2-А; ідентифікаційний код 41347407) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Діагональна, будинок 11; ідентифікаційний код 00186542) штраф в розмірі 8 374 (вісім тисяч триста сімдесят чотири) грн 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 045 (дві тисячі сорок п`ять) грн 25 коп.

3. В іншій частині вимог за первісним позовом - відмовити.

4. Позовні вимоги за зустрічним позовом - задовольнити частково.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Діагональна, будинок 11; ідентифікаційний код 00186542) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна" (02218, м. Київ, вул. Миколи Кибальчича, будинок 2-А; ідентифікаційний код 41347407) суму основного боргу в розмірі 23 219 (двадцять три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн 72 коп., 3% річних в розмірі 2 766 (дві тисячі сімсот шістдесят шість) грн 60 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 243 (три тисячі двісті сорок три) грн 49 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 110 (дві тисячі сто десять) грн 60 коп.

6. В іншій частині вимог за зустрічним позовом - відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 14.06.2021

Суддя Д.О. Баранов