ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. Справа№ 910/18510/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі №910/18510/20 (суддя Паламар П.І.) за позовом Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-4» Будинок-2 про стягнення 15 010,03 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-4» Будинок-2 про стягнення 15 010,03 грн., з яких - 13 206,84 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, 1 043,34 грн. інфляційних втрат та 759,85 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором №690028 від 01.06.1999 в частині оплати отриманої теплової енергії, право вимоги заборгованості за яким позивач набув на підставі договору №601-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі №910/18510/20 в задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-4» Будинок-2 про стягнення 15 010,03 грн., відмовлено. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-4» Будинок-2 3 500 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

За висновком суду, всупереч вимог ст. 74 ГПК України позивачем не надано належних доказів постачання відповідачу теплової енергії у спірний період. Крім того, суд вказав, що з наявних у справі довідок про нарахування за теплову енергію згідно договору №690028 від 01.06.1999 вбачається, що заявлені позовні вимоги фактично стосуються не оплати за спожиту теплову енергію, а за втрати з поверхні та втрати з витоку теплової енергії, право вимоги за якими не переходило до позивача згідно договору №601-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована наступними доводами:

- в порушення процесуальних прав позивача суд відмовив у клопотанні про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, не врахував та не відобразив в рішенні доводи викладені у відповіді на відзив;

- судом першої інстанції встановлено право вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 13 206,84 грн., натомість рішення прийнято всупереч встановленим обставинам справи, без застосування положень Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування теплової енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007;

- суд безпідставно не врахував надані позивачем на підтвердження факту (обліку) постачання теплової енергії облікові картки, довідку про нарахування за спожиту теплову енергію та довідку про стан розрахунків за спожиту теплову енергію, які містять детальну інформацію про періоди нарахування, кількість, вартість та проведення розрахунків за поставлену теплову енергію;

- відповідачем не спростовано факту споживання теплової енергії у спірний період;

- висновок суду, що втрати з поверхні та втрати з витоку теплової енергії не стосуються послуг з надання теплової енергії, не відповідає обставинам справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 поновлено Комунальному підприємству виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі №910/18510/20; відкрито апеляційне провадження у справі; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи та зупинено дію оскаржуваного рішення.

Також, ухвалою було відмовлено у клопотанні апелянта про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Крім того, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання ухвали.

Вказана ухвала була отримана сторонами - 22.04.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

З огляду на те, що предметом розгляду у справі №910/18510/20 є вимога про стягнення 15 010,03 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні Господарського процесуального кодексу України та підлягає розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позову, з наступних підстав.

Між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом «Арсеналець-4» Будинок-2 (абонент) 01.06.1999 було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №690028, за умовами якого Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» зобов`язується постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а останній - оплачувати спожиту теплову енергію на умовах договору.

Відповідно до п. 5.1 договору облік споживання абонентом теплової енергії проводиться розрахунковим способом, починаючи з 1 січня 2000 року - по приладах обліку.

Згідно п. 3.1 додатку №4 до договору в разі, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку, йому пред`являється до сплати заявлена кількість теплової енергії на поточний місяць (згідно додатку №1 до договору). У випадку перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявленого, ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця. У випадку, якщо фактичне використання нижче від заявленого, сплата проводиться за фактичними показниками.

В подальшому, на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги (цесії) №601-18 від 11.10.2018 між позивачем та публічним акціонерним товариством «Київенерго», останнє відступило позивачу своє право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 1 травня 2018 року теплової енергії.

Згідно п. 1.2 договору перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимог яких відступається за цим договором, зазначається в додатку №1 до договору.

У відповідності до п. 216 додатку №1 до договору позивач набув право вимоги до відповідача за договором №690028 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 1 червня 1999 року у розмірі 13 206,84 грн.

Позивач звернувшись з даним позовом до суду, посилається на невиконання відповідачем обов`язку за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №690028 від 01.06.1999 щодо оплати спожитої теплової енергії вартістю 13 206,84 грн., право вимоги за яким йому було відступлене на підставі договору №601-18 від 11.10.2018. Крім того, у зв`язку з простроченням оплати, відповідачу нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», з огляду на відсутність належних доказів постачання теплової енергії відповідачу у спірний період.

Колегія суддів із наведеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження надання послуг теплопостачання відповідачу, позивачем надано копію акту №339 від 02.10.2017 про готовність вузла комерційного обліку до роботи в опалювальний період 2017 -2018 років, копії корінців нарядів №648, №82 на включення/відключення будинку відповідача, облікові картки споживача (обліковий запис 690028) та довідка про нарахування за теплову енергію у спірний період, довідку про стан розрахунків з відповідачем.

За висновком колегії суддів, факт споживання відповідачем теплової енергії протягом спірного періоду у визначеному обсязі є доведеним позивачем належними та допустимими доказами.

При цьому, питання прийняття облікових карток у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами як доказів, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 03.09.2020 у справі №910/17662/19, від 28.03.2018 у справі №910/6652/17, від 12.07.2018 у справі №910/6654/17, від 12.10.2018 у справі №910/30728/15).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у справі належних доказів постачання теплової енергії відповідачу у спірний період.

Окрім того, апеляційним судом визнається необґрунтованим посилання в оскаржуваному рішенні на те, що заявлені позивачем вимоги фактично стосуються не оплати за спожиту теплову енергію, а за втрати з поверхні та втрати з витоку теплової енергії.

Так, згідно положень п. 5.2 договору №690028 від 01.06.1999 в разі встановлення приладів обліку теплової мережі не на межі балансової належності, до обсягів теплової енергії визначеної по фактичним показникам приладів обліку, додаються втрати на дільниці тепломережі, що знаходяться на балансі абонента від межі балансової належності до місця встановлення приладу обліку.

Відповідно до п. 1.3 додатку №1 до договору в редакції від 01.06.1999 відображено обсяг теплових втрат на дільниці трубопроводів та в місцевій системі Абонента/Відповідача згідно схеми (додаток №5 до договору №690028) Qвтр=0,0127 Гкал/годину, в тому числі: а) з витіком Gb=0,035 Тон/годину, Qbtp=0,0018 Гкал/годину; б) з поверхні трубопроводів підводячих мереж Qbtp=0,0109 Гкал/годину.

До того ж в матеріалах справи наявні копія додаткової угоди від 01.12.2016 до договору №690028 від 01.06.1999 та додатку №1, відповідно до умов яких додаток №1 «Обсяги постачання теплової енергії Абоненту» викладено в новій редакції, в якому відображено обсяг теплових втрат на дільниці трубопроводів та в місцевій системі абонента згідно схеми (додаток №5 до договору №690028) Qвтр=0,00297 Гкал/годину, в тому числі: а) з витіком Gb=0,00256 Тон/годину, Qbtp=0,00015 Гкал/годину; б) з поверхні трубопроводів підводячих мереж Qbtp=0,00282 Гкал/годину.

Відтак, в умовах договору №690028 від 01.06.1999 сторони погодили, що ПАТ «Київенерго» здійснює нарахування, в тому числі, за теплові втрати з поверхні трубопроводів (Гкал) та з витіком (Гкал), згідно схеми, яка є додатком №5 до договору, а відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати ці втрати.

Згідно довідки про стан розрахунків за спожиту від ПАТ «Київенерго» теплоенергію до 01.05.2018 за відповідачем рахується борг у розмірі 13 206,84 грн.

В свою чергу, доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у відповідача обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, останнім не надано.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Між публічним акціонерним товариством «Київенерго» (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор) 11.10.2018 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №601-18.

Відповідно до додатку №1 вказаного договору позивач набув право вимоги на стягнення заборгованості з відповідача за договором №690028 в розмірі 13 206,84 грн.

Листом №30/вих-690028 від 08.09.2020 позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги та просив сплатити заборгованість, однак відповідач вказану вимогу залишив без задоволення.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-4» Будинок-2 за договором про відступлення права вимоги (цесії) №601-18 від 11.10.2018 в частині сплати основного боргу та додаткових грошових зобов`язань (3% річних, інфляційні втрати).

Вищезазначеним спростовуються доводи відповідача в частині не переходу до позивача права вимоги за договором №690028 від 01.06.1999 на підставі договору цесії, та стосовно неотримання ним повідомлення про відступлення права вимоги.

Таким чином, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання відповідачу передбачених договором №690028 від 01.06.1999 послуг у вигляді теплової енергії та встановлений судом факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати спожитих послуг, апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 13 206,84 грн. основного боргу.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення грошового зобов`язання з оплати за спожиту теплоенергію згідно договору №690028 від 01.06.1999, судова колегія здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних у розмірі 759,85 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 043,34 грн., нарахованих за період з 01.11.2018 по 30.09.2020, дійшла висновку про його обґрунтованість та правильність, у зв`язку з чим вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

За твердженнями відповідача, матеріали справи не містять жодного документа, складеного ПАТ «Київенерго», які підтверджували б обсяг і якість спожитої відповідачем теплоенергії у спірний період, а наявні у справі документи не є належними доказами, оскільки складені за підписом позивача.

Проте, відповідно до наявної у справі копії акту №23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли білінгових систем ПК «БIТек» та ПК «Уніван-Термал» позивач прийняв фізичний носій/пристрій зберігання інформації (зовнішній жосткий диск, USB носій в кількості 1 шт.), на якому записана резервна копія програмного комплексу - інформаційна система УНIВАН-ТЕРМАЛ-Київ Debet станом на 01.10.2018. Отже, ПАТ «Київенерго» передало позивачу програмний комплекс (базу даних «Уніван-Термал», до якого здійснювалось ПАТ «Київенерго» внесення даних щодо обліку. нарахування (розрахунків) за отриману (спожиту) відповідачем теплову енергію та її вартість за договором №690028 від 01.06.1999.

Тобто, нарахування та внесення до баз даних білінгових систем ПК «БITeк» та ПК «Уніван-Термал» здійснено саме ПАТ «Київенерго», а позивач лише сформував довідку про стан розрахунків, довідку про нарахування за теплову енергію та облікові картки помісячно на підтвердження позовних вимог відповідно до внесених відомостей до цієї системи, чим спростовуються доводи відповідача про протилежне.

Колегією суддів відхиляються посилання відповідача на договір про співпрацю під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності №0320122, укладений 22.12.2016 між ПАТ «Київенерго» та ЖБК «Арсеналець-4» Будинок-2, оскільки вказаний договір регулює питання належного забезпечення умов для передачі (транзиту) теплової енергії та гарячої води тепловими мережами, зовнішньо- та внутрішньо-будинковими системами, включаючи обладнання індивідуальних теплових пунктів, вузлів обліку та вузлів приєднання, які перебувають в експлуатації відповідача, при наданні ПАТ «Київенерго» послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а предметом договору №690028 від 01.06.1999 є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених цим договором. Вказане свідчить про наявність двох різних договорів, з різним предметом регулювання відносин ПАТ «Київенерго» та відповідача. При цьому, договір про співпрацю №0320122 від 22.12.2016 не змінює порядку оплати послуг обумовленого договором №690028 від 01.06.1999.

Окрім того, судом визнаються безпідставними доводи апелянта про порушення його процесуальних прав, у зв`язку з відмовою місцевим судом у клопотанні про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, з огляду на те, що у заявленому позивачем клопотанні не було наведено виключних обставин справи, існування яких унеможливлювало її розгляд без проведення судового засідання. Тому, з урахуванням ціни позову, характеру спірних правовідносин та предмету доказування, місцевий суд у своїй ухвалі від 18.01.2021 дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для розгляду справи з викликом сторін.

Разом з тим, відмова у зазначених доводах апелянта, не впливає на суть прийнятого апеляційним господарським судом рішення.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Згідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позову у повному обсязі.

З огляду на задоволення позову, понесені ЖБК «Арсеналець-4» Будинок-2 витрати на правничу допомогу в першій та апеляційній інстанціях покладаються на відповідача.

Враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі №910/18510/20 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі №910/18510/20 про відмову у задоволенні позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення по справі №910/18510/20, яким позов Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-4» Будинок-2 про стягнення 15 010,03 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-4» Будинок-2 (02156, м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 15Б, код ЄДРПОУ - 22935228) на користь Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, код ЄДРПОУ - 40538421) 13 206 грн. 84 коп. заборгованості, 1 043 грн. 34 коп. інфляційних втрат, 759 грн. 85 коп. 3% річних та 2 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-4» Будинок-2 (02156, м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 15Б, код ЄДРПОУ - 22935228) на користь Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, код ЄДРПОУ - 40538421) судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3 153 грн. 00 коп.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 17.06.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко