РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2021Справа № 910/6304/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМК-232"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія "Альтеко"

про стягнення 117 696,51 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПМК-232" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія "Альтеко" (далі-відповідач) про стягнення 117 696,51 грн (88 500,00 грн основної заборгованості за надані послуги, 4 757,18 грн пені, 17 700,00 грн 20% штрафу, 5 575,50 грн інфляційних втрат, 1 163,83 грн 3% річних).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повноти та своєчасності оплати наданих позивачем послуг за договором від 28.08.2020 № 28/08/2020 про надання послуг, укладеним між сторонами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 відкрито провадження у справі № 910/6304/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частинною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі 20.04.2021 позивач згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення за № 840 отримав 27.04.2021.

13.05.2021 від позивача засобами поштового зв`язку (відправлено 11.05.2021) надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, ухвалу суду від 20.04.2021 було надіслано відповідачу на адресу згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поштовим відправленням № 859, яке повернено до суду 30.04.2021 з зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Жодних заяв про зміну місцезнаходження відповідача до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

28.08.2020 між ТОВ "ПМК-232" (виконавець за договором, позивач) та ТОВ "Транспортно-промислова компанія "Альтеко" (замовник за договором, відповідач) був укладений договір про надання послуг № 28/08/2020, за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника надати послуги автоспецтехніки (надалі - послуги), яка зазначена у додатку до договору, а замовник - прийняти надані послуги і оплатити їх на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.1 договору узгоджено, що вартість послуг визначається в додатках до договору, що є невід`ємними частинами цього договору.

Кількість змін та годин роботи може визначатися відповідно до скріплених підписами представників сторін наряд-замовлень та/або змінних рапортів та/або іншої виробничої документації. На підставі зазначених документів виконавець складає рахунок на оплату та Акт приймання-передачі наданих послуг, в якому визначається сума послуг за кількістю напрацьованих змін та годин понад сплачених змін (п. 3.2 договору).

У п. 3.3 договору визначено, що вартість та умови оплати надання послуг може змінюватись сторонами шляхом оформлення додаткової угоди до цього договору, підписаної уповноваженими представниками сторін.

Згідно положень п. 3.5 договору, сторони погодили, що оплата за надані послуги здійснюється частково у формі передоплати (авансу), а залишок суми за надані послуги щонеділі або щомісяця сплачується на підставі Акту приймання-передачі наданих послуг.

Оплата рахунку замовником здійснюється впродовж 2-х робочих днів з моменту його отримання (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині зобов`язань - до повного їх виконання.

Матеріалами справи встановлено, що сторонами до договору було підписано додаток № 1 від 28.08.2020, в якому узгоджено, що послуги згідно договору надаються з використанням «Навантажувача фронтального марки Case 821 E, серійний номер N7F201544», вартістю надання послуг за годину 850,00 грн з ПДВ. Оплата здійснюється з розрахунку мінімум однієї зміни за добу (напрацювання до 8 годин за добу), кожна година понад зміну сплачується із розрахунку вартості надання послуг за годину. Обсяг наданих послуг не повинен бути менше 200 оплачених годин з моменту підписання даного договору.

У додатку № 2 від 10.09.2020 до договору погоджено, що послуги згідно з договором надаються з використанням «Навантажувача фронтального марки Case 821 E, серійний номер N7F201544», вартістю надання послуг за годину 750,00 грн з ПДВ. Оплата здійснюється з розрахунку мінімум однієї зміни за добу (напрацювання до 8 годин за добу), кожна година понад зміну сплачується із розрахунку вартості надання послуг за годину. Обсяг наданих послуг не повинен бути менше 200 оплачених годин з моменту підписання даного договору (п. 2). У випадку невиконання п. 2 цього додатку вартість надання послуг сплачується за ціною, узгодженою в додатку № 1 до договору.

На виконання умов договору позивачем за Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 73 від 01.09.2020 на суму 80 000,00 грн, № 78 від 17.09.2020 на суму 40 000,00 грн, № 90 від 28.10.2020 на суму 76 500,00 грн, № 91 від 28.10.2020 на суму 12 000,00 грн, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень, надано послуги фронтального навантажувача та його доставки на загальну суму 208 500,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив про невиконання відповідачем зобов`язання з оплати отриманих послуг у повному обсязі, наявність заборгованості у розмірі 88500,00 грн вартості неоплачених послуг. Також за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 4 757,18 грн пені, 17 700,00 грн 20% штрафу, 5 575,50 грн інфляційних втрат, 1 163,83 грн 3% річних.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір № 28/08/2020 від 28.08.2020, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підставою виникнення правовідносин.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем за Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 90 від 28.10.2020 (рахунок на оплату № 96 від 28.10.2020 на суму 76 500,00 грн), № 91 від 28.10.2020 (рахунок на оплату № 97 від 28.10.2020 на суму 12 000,00 грн) на загальну суму 88 500,00 грн заявленої до стягнення заборгованості, у т.ч. у визначений строк оплати відповідно до п. 3.6 цього договору (06.11.2020 - з огляду на отримання відповідачем рахунків поштовим відправленням №9391-04.11.2020) та станом на час розгляду справи по суті спору, суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 88500,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 4 757,18 грн пені, 17 700,00 грн 20% штрафу, нарахування яких здійснено на заявлену суму 88500,00 грн боргу за вказаними актами.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що за несвоєчасну сплату виконавцю оплати, передбаченої цим договором, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення платежу. У разі прострочення оплати більше ніж на 30 днів, замовник додатково сплачує виконавцю штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу.

Здійснивши перевірку розрахунку заявлених позивач вимог про стягнення з відповідача 4 757,18 грн пені за період з 07.11.2020 по 15.04.2020 прострочення та 17 700,00 грн 20% штрафу, нарахування яких здійснено на заявлену суму 88 500,00 грн боргу, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними. За результатом перевірки розрахунку, суду з зазначає, що належними до стягнення є сума 4 752,81 грн пені та 17 700,00 грн 20% штрафу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані позивачем 5 575,50 грн інфляційних втрат за листопад 2020 року - березень 2021 року після перевірки розрахунку задовольняються судом в межах розрахунку позивача, оскільки за розрахунком суду їх сума є більшою. Вимоги позивача про стягнення 3% річних у заявленій сумі 1 163,83 грн за період з 07.11.2020 по 15.04.2021 прострочення задовольняються на суму 1162,74 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, стверджувань позивача та встановлені судом обставини не спростував.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості у розмірі 88 500,00 грн, пені у розмірі 4 752,81 грн, штрафу у розмірі 17 700,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 5 575,50 грн та 3% річних у розмірі 1 162,74 грн. В решті сум заявлених вимог судом відмовлено за недоведеністю підстав нарахування.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач також просив у позовній заяві покласти на відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 14 000, 00 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- копію договору про надання правової допомоги № 26/06 від 26.06.2019, укладеного між ТОВ "ПМК-232" (замовником) та Адвокатським бюро "Лев" (виконавець), та додатку № 1 до нього;

- копію додаткової угоди від 10.12.2020 до договору про надання правової допомоги № 26/06 від 26.06.2019;

- копії ордеру серія АА №1097901, виданого АБ "Лев" адвокату Лев Роману Васильовичу на представлення інтересів ТОВ "ПМК-232" в Господарському суді міста Києва на підставі договору № 26/06 від 26.06.2019; свідоцтва серія №4044 від 29.06.2010 про право Лева В.В. на заняття адвокатською діяльністю.

- копію платіжного доручення № 911від 11.05.2021 на суму 14 000,00 грн оплати за послуги згідно додаткової угоди від 10.12.2020 до договору № 26/06 від 26.06.2019.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За умовами п. 1 укладеної між позивачем (замовник) та АБ "Лев" додаткової угоди від 10.12.2020 до договору про надання правової допомоги № 26/06 від 26.06.2019, виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику правову допомогу щодо стягнення заборгованості (коштів) з боржника замовника ТОВ "ТПК "Альтеко" в позасудовому та/або судовому порядку в обсязі, визначеному договором.

Відповідно до п. 2 цієї додаткової угоди сторони погодили, що загальна вартість правової допомоги, що передбачена в п.1 цієї додаткової угоди становить 14 000,00 грн, що є 20 год надання правової допомоги.

Згідно з п. 3 додаткової угоди встановлено обсяг та час надання правової допомоги адвокатом Лев Романом Васильовичем, який є адвокатом з 29.06.2010 та має юридичний стаж 14 років.

Вартість правової допомоги сплачується замовником впродовж 30-ти днів з моменту подання (надсилання) виконавцем позову до суду.

Матеріалами справи встановлено, що позов ТОВ "ПМК-232" у даній справі подано засобами поштового зв`язку 15.04.2021 за підписом адвоката Лев Р.В.

Вартість наданих послуг оплачена позивачем за виставленим за платіжним дорученням № 911 від 11.05.2021 на суму 14 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом у даній справі у заявленому розмірі 14000,00 грн, судом враховано, що вартість послуг визначена за погодженням адвокатом з клієнтом у фіксованій сумі, послуги адвоката були реально надані позивачу, що підтверджується матеріалами справи.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження порушення критерію реальності наданих позивачу адвокатом Левом Р.В. послуг професійної правничої допомоги, їх неспівмірності з ціною позову та обсягом проведених адвокатом робіт, клопотання про зменшення заявленого розміру до суду не подано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/6304/21, і розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, і, відповідно, та з огляду на те, що позов задоволено частково, наявні підстави для покладення на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13999,30 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія "Альтеко" (02055, місто Київ, проспект Григоренка Петра, будинок 22/20, квартира 179, код 42656486) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМК-232" (08371, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Сеньківка, вул. П. Чубинського, буд. 32, код 42239725) заборгованість у розмірі 88 500,00 грн (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот гривень 00 коп), пеню у розмірі 4 752,81 грн (чотири тисячі сімсот п`ятдесят дві гривні 81 коп), штраф у розмірі 17 700,00 грн (сімнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп), інфляційні втрати у розмірі 5 575,50 грн (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень 50 коп), 3% річних у розмірі 1 162,74 грн. (одна тисяча сто шістдесят дві гривні 74 коп), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2269,89 грн (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять гривень 89 коп.), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 999,30 грн (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 30 коп).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.06.2021.

Суддя О.Г. Удалова