ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"08" червня 2021 р. Справа №921/314/20
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді О.С. Скрипчук
суддів Г.В. Орищин О.Л. Мирутенка
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп» за № 17/1-314-6 від 16.02.2021 (вх. № 01-05/642/21 від 17.02.2021)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.12.2020 (повний текст рішення складено 04.02.2021, м. Тернопіль, суддя Я.Я. Боровець)
у справі № 921/314/20
за позовом: заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури, м.Теребовля Тернопільської області, в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, м.Львів
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп», м.Ужгород
до відповідача-2: Відділу освіти Бучацької районної державної адміністрації, м.Бучач Тернопільської області
про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 13.02.2019, № 2 від 20.02.2019, № 3 від 27.02.2019 до договору постачання природного газу № 19-456 від 04.02.2019 та стягнення коштів у розмірі 1 029 092,95 грн.
за участю представників:
прокурор - Панькевич Р.В. - посвідчення № 058390 від 02.12.2020
від позивача: не з`явився;
від відповідача 1: не з`явився;
від відповідача 2: не з`явився;
У провадженні Західного апеляційного господарського суду знаходиться апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп» за № 17/1-314-6 від 16.02.2021 (вх. № 01-05/642/21 від 17.02.2021) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.12.2020 у справі № 921/314/20.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 розгляд справи призначено на 08.06.2021.
У цій справі предметом позову є вимога заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури заявлена в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп» та Відділу освіти Бучацької районної державної адміністрації про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 13.02.2019, № 2 від 20.02.2019, № 3 від 27.02.2019 до договору постачання природного газу № 19-456 від 04.02.2019 та стягнення коштів у розмірі 1 029 092,95 грн.
Позовні вимоги, з посиланням, зокрема, на положення статей 3, 13, 203, 215, 216, 236, 1212 Цивільного кодексу України, статті 3, частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», обґрунтовані тим, що внаслідок укладення зазначених додаткових угод збільшилась ціна природного газу; спірні додаткові угоди укладені без належних на те підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо коливання та підвищення ціни природного газу, чим порушено положення частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі»; оскільки були сплачені кошти за поставлений природний газ відповідно до цін, визначених у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеними цінами, надмірно сплачені кошти є у сумі 1 029 092,95.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.12.2020 позов задоволено.

Судове рішення аргументоване наявністю правових підстав для визнання спірних додаткових угод недійсними з посиланням на положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України як таких, що укладені з порушенням частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", та правомірністю стягнення спірних коштів як таких, що набуті на підставі недійсних додаткових угод, згідно з положеннями статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

Водночас Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 19.02.2021 справу № 927/491/19 разом із касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АС» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 і рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2019 передав на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Передаючи зазначену справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, а також для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів, зважаючи на положення статей 37, 43 Закону України "Про публічні закупівлі", статей 15, 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, зазначала, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачено, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Такий спосіб захисту як визнання недійсним нікчемного правочину не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Здійснивши системний аналіз положень статей 11, 1212 Цивільного кодексу України, колегія суддів також зауважила, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою виникнення у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, можливість застосовувати статтю 1212 Цивільного кодексу України виникає тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Визнаючи недійсними спірні додаткові угоди та вказуючи на безпідставність перерахування коштів, суди мають досліджувати можливість при визнанні їх недійсними стягувати спірні кошти на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, яка застосовується у випадку відсутності спеціальної норми.

Натомість у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19 з урахуванням положень частин 1 3, 5 та 6 статті 203 та частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України зазначено про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо задоволення вимог прокурора про визнання недійсними додаткових угод від 20.02.2019 № 1, від 22.02.2019 № 2 до договору від 05.02.2019 № 19-476, як таких що укладені всупереч вимогам пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Крім того, у цій постанові зазначено, що суд першої інстанції правомірно задовольнив вимогу прокурора про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 12 987,15 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.03.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі № 927/491/19 прийнято до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 19.03.2021.

Згідно з ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.03.2021 розгляд справи відкладено на 16.04.2021, а у судовому засіданні 16.04.2021 згідно з ухвалою від цієї ж дати оголошено перерву до 18.06.2021.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 921/314/20 до розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 927/491/19.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтями 234 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суду, -

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 921/314/20 до розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 927/491/19.

Учасникам справи повідомити суд про усунення обставини, що слугувала підставою для зупинення апеляційного провадження у даній справі.

Ухвала набирає законної сили з негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Судді: Г.В. Орищин

О.Л. Мирутенко