ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" червня 2021 р. Справа № 924/267/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі судового засідання Сарело Р.О., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства теплових мереж Дунаєвецької міської ради, м. Дунаївці, Хмельницька область

про стягнення грошей

представники сторін:

від позивача - Безпалюк О.Л.

від відповідача - не з`явився

встановив:

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла через неналежне виконання договору № 1620/18-БО-34 від 16.10.18 в розмірі 1 072 059, 91 грн., я яких: 900 000 грн. - основний борг; 76 178, 39 грн. - пеня; 51 253, 51 грн. - 3% річних; 43 708, 07 грн. - інфляційні втрати; 919, 94 грн. - збитки.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає про порушення відповідачем умов договору щодо строків оплати поставленого газу. Так, позивач, у період з жовтня 2018 року по березень 2019 року передав відповідачу природний газ на суму 1 146 286, 89 грн. Однак, відповідач оплатив лише частину поставленого газу, що призвело до виникнення боргу в розмірі 900 000 грн. Стягнення річних та інфляційних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦК України. Нарахування пені обумовлено наявністю відповідної умови договору щодо її застосування в разі прострочення оплати поставленого газу. Нарахування збитків здійснено у зв`язку з виникненням обставин, передбачених договором для їх стягнення, а саме використання відповідачем газу в обсязі, меншому ніж узгоджено договором.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, жодних клопотань не подав. Належність повідомлення відповідача про дату, місце та час судового засідання підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням про вручення відповідачу ухвали суду від 17.05.21 про призначення справи до судового розгляду по суті.

У наявних у справі заявах по суті справи відповідач позов не визнає, зазначає наступне. Позивач здійснив розрахунок штрафних санкцій за період, в якому не визначено його початок. Тому, оскільки період нарахування неточний, сума таких нарахувань є не коректною. Також, у складі позовних вимог є вимога на суму 10 831, 53 грн., яка є необґрунтованою, оскільки базується на умовах договору, які відсутні. Так, дана сума збитків розрахована на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору від 16.10.18 № 1620/18-БО-34. Однак, п. 3.13. передбачає лише перелік документів для підтвердження понесених витрат, а п. 5.7. взагалі відсутній у даному договорі.

Крім того, в матеріалах справи, як вказує відповідач, відсутні первинні бухгалтерські документи та акти звірки, на підставі яких позивачем встановлена сума основного боргу та визначені інші нарахування. Розрахунок суми позову проведено без документального обґрунтування та без вказівки методики нарахування. При здійсненні розрахунку також не дотримано умов п. 6.1. договору відносно того, що остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Крім того, в справі відсутнє документальне підтвердження: оплати рахунків у період жовтень 2018 року - березень 2019 року та обґрунтованості дати, з якої починається прострочення оплати по кожному з рахунків; погашення відповідачем основної заборгованості за договором (не підтверджено дат оплати, їх сум та платіжних документів); які з платежів здійснено за рахунок власних коштів відповідача, а які згідно спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання чи в інший спосіб; чи здійснювались відповідачем оплати основного боргу з порушенням строків оплати, і якщо так, то які саме; на яку саме суму боргу нараховані 3% річних та інфляційні; в якому розмірі здійснена відповідачем оплата поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями.

Відповідач зазначає, що чинне законодавство України, на період дії карантину чи обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби, передбачає звільнення від нарахування пені і штрафних санкцій для виробників теплової енергії.

Матеріалами справи встановлено.

16.10.18 між ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (надалі акціонерне товариство „НАК „Нафтогаз України постачальник/позивач) та Комунальним підприємством теплових мереж Дунаєвецької міської ради (споживач/відповідач) укладено договір № 1620/18-БО-34 постачання природного газу, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах договору. За п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами і організаціями.

Згідно п. 3.1. договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. За п. 3.7. приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформляється актом приймання-передачі.

Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладення договору ціна на природний газ становить 4 942 грн. за 1000 куб.м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до ПКУ). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1, 6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 5.1.). Ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату його укладення становить 7 907, 20 грн., крім того податок на додану вартість 20%. Усього до сплати разом з ПДВ 9 488, 64 грн. (п. 5.2). Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п. 5.4.).

Згідно п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15, 3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 8.2.).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 1 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Також договір містить додаткові угоди:

- № 1 від 24.10.18, якою сторони внесли зміни в розділи основного договору „Кількість та фізико-хімічні показники природного газу та „Порядок та умови передачі природного газу, а також визначили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.18 по 26.10.18 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення;

- № 2 від 29.10.18, якою сторони внесли зміни в розділи основного договору „Кількість та фізико-хімічні показники природного газу, „Порядок та умови передачі природного газу та „Ціна природного газу, а також визначили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.18 по 31.10.18 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення;

- № 3 від 01.11.18, якою сторони, крім іншого, п. 1.4. договору виклали в наступній редакції: „за цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ „НАК „Нафтогаз України на митну територію України. Також, даною додатковою угодою сторони внесли зміни в розділи основного договору „Кількість та фізико-хімічні показники природного газу, „Порядок та умови передачі газу та „Ціна природного газу (ціна за 1000 куб.м. газу з 01.11.18 становить 6 235, 51 грн., крім того ПДВ 20%. Усього до сплати разом з ПДВ 7 482, 61 грн.). Крім того, сторони визначили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.18 по 30.11.18 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення;

- № 4 від 30.11.18, якою сторони виклали розділи 1-12 основного договору в новій редакції, де серед іншого, передбачено: п. 3.1. право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі; п. 3.8. приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформляється актом приймання-передачі газу; п. 3.8.1. споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п. 2.1. цього договору; п. 4.2. - ціна за 1000 куб.м. газу з 01.11.18 становить 6 235, 51 грн., крім того ПДВ 20%. Усього разом з ПДВ 7 482, 61 грн.; п. 5.1. оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу; п. 7.2. у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього договору він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі 15, 3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Також, даною угодою сторони визначили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині постачання природного газу до 30.04.19 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення;

- № 5 від 20.03.19, якою сторони визначили, що пункти 2.3, 3.2.2., 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп.. 3.9.2, п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. 5 підп. 5), п. 6.2, підп.. 8) п. 6.2, підп. 4), п. 6.3, абз. 3 підп. 2 п. 6.4 цього договору застосовуються сторонами з 1 березня 2019 року, а пункти 3.2.1., 3.4.1. 3.8.1, абз. 1) підп. 3.9.2. п. 3.9.2, п. 3.9, абз. 4 підп. 5) п. 6.2, абз. 2 підп. 2 п. 6.4. цього договору з 1 березня 2019 року втрачають чинність;

- № 6 від 26.03.19, якою сторони погодили обсяг газу який буде постачатись у період з 01.10.18 по 30.04.19;

- № 7 від 26.03.19, якою сторони визначили замінити слова ПАТ „НАК „Нафтогаз України на акціонерне товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України;

- № 8 від 17.04.19, якою погоджено зміни обсягу газу на квітень 2019 року.

Всі додаткові угоди підписані обома сторонами та скріплені їх печатками, крім угоди № 3, яка зі сторони відповідача лише підписана (без печатки).

Згідно актів прийому-передачі природного газу (постачальник НАК „Нафтогаз України передає, а споживач комунальне підприємство теплових мереж Дунаєвецької міської ради приймає природний газ згідно договору - № 1620/18-БО-34): від 31.10.18 на суму 1 005, 79 грн. (у жовтні 2018 року), від 30.11.18 на суму 160 801, 33 грн. (у листопаді 2018 року), від 31.12.18 на суму 253 338, 79 грн. (у грудні 2018 року), від 31.01.19 на суму 249 156, 01 грн. (у січні 2019 року), від 28.02.19 на суму 323 129, 11 грн. (у лютому 2019 року), від 31.03.19 на суму 158 855, 86 грн. (у березні 2019 року) позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 146 286, 89 грн.

Вказані акти підписані обома сторонами та скріплені їх печатками (у графі „від постачальника засвідчені позивачем, у графі „від споживача відповідачем).

21.05.19 позивач направив відповідачу акт-претензію від 17.05.19 № 26-1414-19 на суму 10 831, 53 грн. за договором від 16.10.18 № 1620/18-БО-34. Докази направлення: список згрупованих внутрішніх листів, бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів (поштових переказів) з штампом пошти та відміткою відправника НАК „Нафтогаз України та адресата КП теплових мереж Дкнаєвецької міської ради; опис вкладення кореспонденції від 21.05.19 № 470 з штампом пошти та з відмітками відправника АТ „НАК „Нафтогаз України, на ім`я комунальне підприємство теплових мереж Дунаєвецької міської ради та кореспонденції акт-претензія; поштова накладна від 21.05.19 № 470; фіскальний чек від 21.05.19; поштове повідомлення про вручення поштового відправлення з штампом пошти.

На вказаний акт-претензію надано відповідь від 31.05.19 № 285/1, де вказано, що вимоги претензії ґрунтуються на пунктах договору, у яких відсутні правові підстави та розрахунок претензії проведений без урахування п. 2.4. договору. У зв`язку з цим претензія повертається.

29.11.19 позивач направив відповідачу перерахунок по акту-претензії від 18.11.19 № 26/10-3546-19 на суму 919, 94 грн. Докази направлення: список згрупованих внутрішніх листів, бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів (поштових переказів) з відміткою відправника НАК „Нафтогаз України та адресата КП теплових мереж Дунаєвецької міської ради; опис вкладення кореспонденції № 889 з штампом пошти та з відмітками відправника АТ „НАК „Нафтогаз України, на ім`я комунальне підприємство теплових мереж Дунаєвецької міської ради та кореспонденції лист № 26/10-3546-19 від 18.11.19; поштова накладна від 29.11.19 № 889 з відмітками одержувача КП теплових мереж Дунаєвецької міської ради та відправника - позивача; фіскальний чек від 29.11.19; поштове повідомлення про вручення поштового відправлення з штампом пошти.

На даний лист також надано відповідь відповідача від 16.12.19 № 565, де зазначено, що відповідач просить надіслати претензію з уточненими підставами та скорегованим розрахунком в частині величини відхилення 5% від підтверджених обсягів природного газу

Також у справі наявні: „Операции по договору № 1620/18-БО-34, предприятие „КПТМ Дунаєвецької міської ради; балансова відомість по відповідачу; сальдова відомість щодо КПТМ Дунаєвецької міської ради; лист Комітету з питань енергетики та житлово-комунальних послуг Верховної Ради України № 04-17/13-2021/141417 від 16.04.21, адресований відповідачу, де зазначено, що на розгляді Комітету перебувають законопроекти, спрямовані на стабілізацію фінансово-економічного стану теплопостачальних та теплогенеруючих підприємств.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові заяви по суті справи та подані докази та давши їм оцінку в сукупності, при аналізі норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд врахував таке.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, тобто сплати боргу.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи сторони уклали договір постачання природного газу № 1620/18-БО-34 від 16.10.18 року (з додатковими угодами). Аналіз названого договору свідчить про те, що правовідносини, які виникли за ним, за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Зміст вказаного правочину та його правова природа свідчить про те, що сторони за даним договором вступили у правовідносини купівлі продажу (поставки) природного газу.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до умов укладеного договору, позивач передав у власність відповідача, у період з жовтня 2018 року по березень 2019 року (включно), природній газ на загальну суму 1 146 286,89 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу за відмічений період. Прийом даного газу відповідачем підтверджується підписом останнього (скріпленим печаткою) на актах.

Слід зазначити, що підставою оплати поставленого товару (виникнення обов`язку щодо оплати) є документально підтверджений факт такої поставки та фактичне прийняття товару. При цьому, поставка-прийняття має підтверджуватись належними доказами, якими згідно чинного законодавства є первинні бухгалтерські документи, які відображають господарську операцію.

Згідно Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1 Закону); підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи зазначені законодавчі положення, а також те, що наявні в справі акти прийому-передачі природного газу відображають: назву документа (акт прийому-передачі), його дату, зміст та обсяг господарської операції (прийом-передачі природного газу у зазначений в актах обсягах); назву контрагентів господарської операції (позивач та відповідач); прізвища осіб, що підписали акти; самі підписи та печатки - дані документи (акти) відповідають вимогам діючого законодавства, що ставляться до первинних бухгалтерських документів, які є підтвердженням здійснення господарської операції прийом-передача газу.

Таким чином, доводи відповідача про відсутність первинних бухгалтерських документів, які підтверджують суму поставки газу є безпідставними.

Згідно пункту 6.1. договору від 16.10.18 № 1620/18-БО-34 (первинна редакція) та п. 5.1. додаткової угоди від 30.11.18 (якою розділи 1-12 основного договору викладено в новій редакції) остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки/постачання газу.

Отже, обов`язок оплати поставленого газу, виникає у відповідача кожного 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу, і, в разі відсутності оплати, з 26 числа відповідного місяця виникає прострочення (з 26.11.18 за жовтень 2018 року, з 26.12.18 за листопад 2018 року, з 26.01.19 за грудень 2019 року, з 26.02.19 за січень 2019 року, з 26.03.19 за лютий 2019 року та з 26.04.19 за березень 2019 року).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з „Операции по договору № 1620/18-БО-34, Предриятие „КТПМ Дунаєвецької міської ради„ з 01.10.17 по 31.12.19, а також сальдової відомості за період з 01.10.17 по 31.12.19 відповідач здійснював оплати поставленого природного газу за договором № 1620/18-БО-34 не в передбачені договором строки та не у повному обсязі, в результаті чого станом на 31.12.19 у відповідача виникло прострочення на суму 950 000 грн. (дебет 1 146 286, 89 грн. мінус кредит 196 286, 89 грн.). Із балансової відомості (арк. справи № 20) вбачається також, що у період з січня по березень 2020 року заборгованість відповідача за вищевказаним договором залишилась на рівні 900 000 грн.

Доказів здійснення повної оплати відповідачем поставленого газу у зазначені в договорі строки відсутні. Відсутність же оплати свідчить про виникнення прострочення (боргу) та обгрунтованість доводів позивача у цій частині.

Враховуючи зазначене, відхиляються доводи відповідача щодо недотримання позивачем п. 6.1. договору про те, що остаточний розрахунок здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки, як встановлено вище, всі наявні у справі розрахунки відображають періоди прострочки саме з 26 числа місяця, наступного за місяцем поставки (виділено червоним кольором у розрахунках), як це передбачено договором, у тому числі в старій та новій редакціях (додаткова угода № 4). При цьому, різниця в номерації відповідних пунктів (в первинній редакції договору п. 6.1, в новій редакції додаткової угоди № 3 п. 5.1.), немає значення, оскільки для визначення строків оплати враховується зміст відповідних умов договору, які в першому та другому випадках передбачають однакову дату остаточного розрахунку до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки.

Не приймаються до уваги і доводи відповідача про відсутність доказів часткових оплат (що не дає змоги встановити періоди заборгованості), оскільки такі оплати відображені у вищевказаних: сальдовій відомості, балансовій відомості та довідки з операцій по договору № 1620/18-БО-34.

Крім того, суд відхиляє твердження відповідача про незазначення позивачем того, які з платежів здійснені за рахунок власних коштів відповідача, а які згідно Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (а також інші доводи, пов`язані з Спільними протокольними рішеннями), враховуючи те, що посилаючись на такі розрахунки, відповідач, в той же час, не надає Спільних протокольних рішень, що виключає можливість їх аналізу з точки зору впливу даних документів на стан розрахунків між контрагентами.

Згідно ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 230 ГКУ штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, як редакція договору від 16.10.18, так і редакція від 30.11.18 (п. 8.2 та 7.2) передбачають сплату пені в разі прострочення споживачем оплати за поставлений газ. Отже, вищевказані договірні та законодавчі положення та встановлений судом факт допущення відповідачем прострочення оплати поставленого газу згідно договору свідчать про обґрунтованість заявлених вимог відносно стягнення пені, річних та інфляційних за періоди прострочення.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що позивач не вказав методики нарахування інфляційних, річних та пені, що ставить під сумнів правильність відповідних розрахунків. Стосовно даних заперечень судом враховується таке.

Щодо пені.

Матодика нарахування пені передбачена чинним законодавством України та випливає з самого визначення поняття пені (неустойки) та порядку її нарахування. Так, згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Згідно ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з наданого розрахунку пені, останній, у відповідності до вищевказаних законодавчих положень, здійснено: за період з дня виникнення прострочення з наступного дня, коли мала бути проведена оплата (26 число кожного місяця заявленного періоду) згідно договору до закінчення шести місяців можливого нарахування, як це передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України; з урахуванням наявного боргу за даний період та часткових оплат, які здійснювались в даний період.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що згідно діючого законодавства, на період дії карантину чи обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, а також виробників теплової енергії (ким є відповідач) звільнено від нарахування постачальниками електроенергії та природного газу пені та штрафних санкцій.

Слід зазначити, що дійсно пунктом 15 Закону України від 3 квітня 2020 року № 553-ІХ „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік передбачено тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнити від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності.

Однак, у п. 1 розділу ІІ „Прикінцеві положення вищевказаного Закону вказано, що він (Закон) набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Даний Закон опублікований у газеті „Голос України від 17.04.20 № 68, отже він набрав чинності 18.04.20. Таким чином, враховуючи, що згідно розрахунку нарахування пені у спірних правовідносинах здійснено лише по 25.10.19 (за листопад 2018 року по 26.02.19; за грудень 2018 року по 25.07.19; за січень 2019 року по 25.08.19; за лютий 2019 року по 25.09.19; за березень 2019 року по 25.10.19) дія Закону № 553-ІХ на спірні розрахунки не поширюється (нарахування здійснено за період до набрання чинності законом та до введення карантину 12.03.20).

Щодо річних.

Методика нарахування річних також випливає з їх законодавчого поняття (ст. 625 ЦК України) та полягає у визначенні трьох процентів річних (якщо інший розмір не передбачено договором) від простроченої суми, а саме - сума боргу множиться на 3 та розділяється на 365 (366) днів у році, а результат множиться на кількість днів прострочення.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних суд встановив, що він відповідає правилам нарахування даної компенсаційної виплати. Так, розрахунок містить періоди нарахування (які є правильними з урахуванням строків оплати, передбачених договором), суми боргу, що існували в вказані періоди та зазначено часткові оплати. Співставлення вищевказаних показників з формулою нарахування дає саме той результат, що вказано у розрахунку.

Щодо інфляційних.

Нарахування інфляційних також передбачено ст. 625 ЦК України у разі, якщо боржник, прострочив виконання грошового зобов`язання. Вирішуючи питання правильності нарахування інфляційних, судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Так, у даній постанові вказано, що Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

Касаційний суд роз`яснив, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Врахувавши вищевказану практику Верховного Суду, а також те, що у наданому позивачем розрахунку нарахування інфляційних здійснено з урахуванням: правильних періодів прострочення (перевірених вище судом); часткових оплат; індексів інфляції за відповідні місяці та прийняття до розрахунку лише повних місяців, в який існував борг (за період прострочення з 26.12.18 обрано місяць січень; за період прострочення з 26.01.19 початок нарахування з лютого; за період прострочення з 26.02.19 обрано період з березня 2019; за період прострочення з 26.03.19 обрано період нарахування з квітня 2019; за період прострочення з 26.04.19 обрано період нарахування з травня 2019), суд прийшов до висновку, що обрана позивачем методика розрахунку інфляційних не суперечить чинному законодавству, що передбачає порядок такого нарахування.

Таким чином, з наданих позивачем розрахунків пені, інфляційних та річних вбачається, що вони здійснені відповідно до порядку та способу їх нарахування, які передбачені чинним законодавством, а відтак вони приймаються судом, як такі що правильно відображають відповідну методику нарахування. Арифметично, суми зазначених нарахувань є також вірними, а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Щодо стягнення збитків.

За п. 3.13. укладеного між сторонами договору постачання природного газу (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.18) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 цього договору. При цьому, розмір збитків визначається наступним чином: (п. 3.13.1) якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період.

Згідно п. 5.7. договору (в цій же редакції основного договору) відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 цього договору здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9. цього договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб. м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. цього договору, розраховує збитки відповідно до пунктів 3.13.1 або 3.13.2 п. 3.13 договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

При цьому, згідно додаткової угоди № 5 від 20.03.19 сторони передбачили, що п. 3.13. договору застосовується сторонами з 01.03.19.

За таких обставин, сторони погодили (в тому числі відповідач), що у разі використання природного газу у меншому об`ємі, ніж передбачено договором, відповідач відшкодовує збитки. Тобто факт використання меншого, а ніж передбачено договором об`єму газу, є підставою для нарахування збитків.

Як вбачається з акту приймання-передачі природного газу від 31.03.19 у березні 2019 року відповідач використав 21, 230 тис. куб.м. газу. Однак, відповідно із додатковою угодою від 26.03.19 № 6 (діюча редакція договору щодо обсягу газу в березні 2019) обумовлений сторонами об`єм газу у березні 2019 року дорівнює 25, 251 тис. куб. м. газу.

Таким чином, відповідач в березні 2019 року використав об`єм газу, який є меншим від договірного на 4 021 тис. м.куб., що перевищує 5% та є підставою до застосування п. 3.13 договору (який вступив в силу з 01.03.19). При цьому, позивач дотримався процедури, передбаченої п. 5.7. договору і направив відповідачу лист-претензію (в тому числі з перерахунком на заявлену суму 919, 94 грн. відносно меншого фактичного споживання газу 21, 230 тис. куб.м. у порівнянні з договірним - 25, 251 тис. куб.м.). Доказів оплати збитків немає. Розмір збитків підтверджується розрахунком.

Слід зазначити, про те, що заперечуючи проти даних позовних вимог, відповідач зазначає, що вони (вимоги) базуються на умовах договору, які в дійсності: п.3.13 - відображає лише перелік документів для підтвердження витрат та п. 5.7 - взагалі відсутній у договорі № 1620/18-БО-34.

Однак, дані заперечення не приймаються судом, оскільки вони не відповідають дійсності. Зокрема, як зазначено вище, п. 3.13. наявний у договорі № 1620/18-БО-34, оскільки він міститься в редакції вказаного договору, погодженій сторонами додатковою угодою № 4 від 30.11.18 (підписана обома сторонами та скріплена їх печатками) та передбачає саме відшкодування збитків за фактичне використання природного газу, яке є меншим/більшим за договірне. Пункт 5.7. договору також наявний у договорі в редакції додаткової угоди № 4, яка належним чином засвідчена сторонами та передбачає порядок нарахування збитків, передбачених п. 3.13.

Слід також зазначити, що п. 11.3. договору (в первинній редакції) передбачає порядок внесення змін у договір, який полягає саме у оформленні всіх змін і доповнень шляхом підписання додаткових угод сторін.

Отже, в цій частині позов також обґрунтований і підлягає задоволенню.

За таких обставин, позов в цілому обґрунтований і підлягає задоволенню .

Судові витрати, згідно ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства теплових мереж Дунаєвецької міської ради (32400, Хмельницька область, м. Дунаївці, вул. Франца Лендера, 53, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 900 000 грн. (дев`ятсот тисяч грн. 00 коп.) основного боргу, 76 178, 39 грн. (сімдесят шість тисяч сто сімдесят вісім грн. 39 коп.) пені, 51 253, 51 грн. (п`ятдесят одна тисяча двісті п`ятдесят три грн. 51 коп.) 3% річних, 43 708, 07 грн. (сорок три тисячі сімсот вісім грн. 07 коп.) інфляційних втрат, 919, 94 грн. (дев`ятсот дев`ятнадцять грн. 94 коп.) збитків та 16 080, 90 грн. (шіснадцять тисяч вісімдесят грн. 90 коп.) судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 17.06.21.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук 3 прим:

1 - до справи

2 - АТ "НАК "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

3 - КП тепломереж Дунаєвецької міської ради (32400, Хмельницька обл, м. Дунаївці, вул. Франца Лендера, 53)

Всім рек. з пов.