Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1425/13
Господарський суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Кобецької С. М., суддів Стефанів Т. В., Максимів Т. В., секретар судового засідання Савчин Т. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст

Фінанс", вул. Софіївська, буд. 10, приміщення 4, м. Київ, 01001;

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Івано - Франківськшкірсировина",

вул. Пресмашівська, 10, с. Хриплин, Івано-Франківська область, 76495;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Колективне підприємство "Київтрансрейс - 511",

вул. Моринецька, будинок 7/2, офіс 4, м. Київ, 04114;

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участю:

від позивача: Лаврів Віталій Павлович;

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Фольксбанк" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Івано - Франківськшкірсировина" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2013 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2014 змінено назву позивача Публічне акціонерне товариство "Фольксбанк" на Публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк".

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2014 залучено до участі у справі Колективне підприємство "ВГК", як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2019 замінено позивача - Публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс". Одночасно замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Колективне підприємство "ВГК" на Колективне підприємство "Київтрансрейс-511".

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2021, на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Івано-Франківської області №10 від 08.02.2021, частини 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (в редакції від 15.09.2016) справу №909/1425/13 прийнято до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Кобецької С. М., суддів Стефанів Т. В., Максимів Т. В.

В підготовчому засіданні 01.04.2021 оголошувалась перерва до 20.04.2021.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.04.2021 змінено найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськшкірсировина" на Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківськшкірсировина".

В підготовчому засіданні 26.04.2021 судом прийнято до розгляду заяву позивача вх№6509/21 від 26.04.2021 про зміну позовних вимог. При цьому судом встановлено, що позивачем фактично зменшено суму заборгованості з 18 611 849,35 грн до 606 096 доларів США (еквівалент 17 009 599,36 грн) по тілу кредиту, 7 669,92 доларів США (еквівалент 215 250,16 грн) по відсотках, 15 202, 23 грн пеня КП "Київтрансрейс - 511" за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005. При цьому предмет позову - звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.03.2005 та підстава позову - невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 - залишились незмінними.

Одночасно судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача б/н від 31.03.2021 (вх№4904/21 від 01.04.2021) з доповненням б/н від 19.04.2021 (вх№5691/21 від 20.04.2021) про призначення у справі судової економічної експертизи з метою встановлення, яка сума кредиту видана в межах ліміту встановленого кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 з додатковими угодами до договору та який залишок кредитних коштів з врахуванням погашення кредиту позичальником станом на 20.08.2013 підтверджується первинними банківськими документами за період з 03.04.2008 по 20.08.2013, з огляду на те, що вказані обставини не є предметом дослідження у цьому спорі, а правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г/3, на яку посилається відповідач, стосується права іпотекодавця, у разі його не залучення до участі у справі, заперечувати суму заборгованості за основним зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до боржника, в той час, як ПрАТ "Івано - Франківськшкірсировина" було учасником справи №909/1411/13, а рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015 у справі № 909/1411/13 встановлено суми боргу Колективного підприємства "Київтрансрейс-511" по тілу кредиту, по відсотках, розмір пені за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005.

Слід зазначити, що відсутність згоди позивача на проведення процедури врегулювання спору за участю судді унеможливило задоволення судом клопотання відповідача б/н (вх№6960/21) від 13.05.2021 про врегулювання спору за участю судді.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовує їх тим, що на підставі договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, договору відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 позивач набув статусу нового кредитора за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 (зі змінами та доповненнями) та відповідно отримав право грошової вимоги до відповідача в т. ч. на звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.03.2005 (зі змінами та доповненнями) в рахунок погашення заборгованості КП "Київтрансрейс-511" в розмірі 606 096 доларів США (еквівалент 17 009 599,36 грн) по тілу кредиту, 7 669,92 доларів США (еквівалент 215 250,16 грн) по відсотках, 15 202, 23 грн пеня, встановлених рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2016, постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі № 909/1411/13. Позовні вимоги мотивує приписами статей 512, 526, 610, 1049 Цивільного кодексу України, статей 33, 34 Закону України "Про іпотеку".

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в підготовчому засіданні 13.05.2021. Однак адресував суду клопотання б/н (вх№8321/21) від 02.06.2021, б/н (вх№8344/21) від 03.06.2021, в яких просить суд відкласти розгляд справи, у зв"язку з перебуванням повноважного представника ПрАТ "Івано - Франківськшкірсировина" у відрядженні у м.Київ та з метою самостійного врегулювання спору між сторонами.

З`ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні, з огляду на те, що: - вказана підстава для відкладення розгляду справи, а саме перебування представника відповідача у відрядженні визнається судом неповажною, позаяк представництво інтересів сторони у суді не обмежено певним колом осіб і відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, як з числа своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами; - явка відповідача в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, а матеріали справи містять відзив на позов вх № 18462/17 від 21.11.2017, відзив на позов вх№18927/19 від 31.10.2019, доповнення до відзиву вх№6985/21 від 13.05.2021 з доказами, що підтверджують заперечення проти позову; - представник відповідача у клопотанні б/н (вх№8321/21) від 02.06.2021 просить суд відкласти розгляд справи через бажання особисто бути присутнім в судовому засіданні та не повідомляє про те, що його явка пов`язана з наявністю доказів, пов`язаних з розглядом спору по суті; - врегулювати спір між сторонами в добровільному порядку можливо, як на стадії судового розгляду справи, так і в процесі виконання рішення шляхом укладення мирової угоди між сторонами чи відмови стягувача від примусового виконання рішення; - гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997 (набрала чинності для України 11.09.1997) право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи та отримання "вирішення" спору судом кореспондується з обов`язком суду здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку, в той час, як провадження у справі відкрито 04.12.2013 та неодноразово зупинялось, в т. ч. за клопотанням відповідача, до вирішення судом пов`язаних з нею інших справ №909/1411/13, №909/548/20, у зв`язку з призначенням судової економічної експертизи, повторної судової економічної експертизи, через оскарження відповідачем ухвали про повернення зустрічної позовної заяви (ухвали суду від 12.05.2014, 04.11.2016, 08.12.2017, 20.11.2019, 08.10.2020); - приписи частини 2 статті 42, частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, добросовісно користуватися процесуальними правами та не зловживати ними. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що кожен зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У відзивах на позов вх№ 18462/17 від 21.11.2017, вх№18927/19 від 31.10.2019, доповненні до відзиву вх№6985/21 від 13.05.2021 відповідач заперечує проти позову. Звертає увагу суду на те, що у позивача відсутні будь-які підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.03.2005, який укладено для забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005, оскільки договір відступлення права вимоги від 29.12.2017 в частині відступлення прав нового кредитора за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 є неукладеним, так як сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, що встановлено постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.01.2019 у справі 909/1411/13 і вказані обставини не потребують доказування згідно з статтею 75 Господарського процесуального кодексу України. Вважає договір відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 в частині пункту 54 додатку №1 до договору - нікчемним в розумінні частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України. Просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину у відповідності до абзацу 2 частини 5 статті 216 Цивільного кодексу України та відмовити в позові. Одночасно у клопотанні б/н від 31.03.2021 (вх№4724/21 від 01.04.2021) відповідач просить суд застосувати строк позовної давності при вирішенні цього спору для стягнення заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом, пені з метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судові засідання жодного разу не з`явився. Ухвали суду від 10.02.2021, від 09.03.2021, від 01.04.2021, від 20.04.2021, від 26.04.2021, від 13.05.2021 з відомостями про дату, час та місце розгляду справи направлені Колективному підприємству "Київтрансрейс - 511" рекомендованою кореспонденцією за адресою вказаною відповідачем у клопотанні б/н (вх№11042/19) від 25.06.2019, яка є тотожною юридичній адресі КП "Київтрансрейс - 511" зазначеній у відомостях з ЄДРЮО, ФО-П та ГФ - вул. Моринецька, будинок 7/2, офіс 4, м. Київ, 04114 повернулись на адресу суду підприємством зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Повідомлення про зміну місцезнаходження КП "Київтрансрейс - 511" суду не подано.

Згідно з частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місцезнаходження місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Як вказує пункт 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

При цьому направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, позаяк отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду. Така ж правова позиція дотримана у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19.

Слід сказати, що Європейський суд з прав людини у рішеннях від 26.04.2007 у справі "Олександр Шевченко проти України", від 14.10.2003 у справі "Трух проти України" звертає увагу на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" вказує, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

За таких обставин, беручи до уваги приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми частин 1,3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а їх явка не визнавалась судом обов`язковою та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за матеріалами справи, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між банком - ВАТ "Електрон Банк" (правонаступник ПАТ "Фольксбанк", змінено назву на ПАТ "ВіЕс Банк") та позичальником - КП "ВГК" (правонаступник КП "Київтрансрейс-511") укладено кредитний договір №12-1/16 від 23.03.2005. Згідно умов цього договору банк відкриває позичальнику мультивалютну кредитну лінію в сумі 1 400 000,00 грн строком на три роки на поновлювальній основі з метою здійснення заходів, що обумовлені договорами (або іншими документами), копії яких надаються позичальником банку на момент отримання відповідної частини кредиту за цією лінією на здійснення вказаних заходів або здійснення іншої господарської діяльності. Надання коштів по кредитній лінії здійснюється банком окремими частинами (траншами) на вимогу позичальника, в межах вказаної суми кредитної лінії, з обов`язковим оформленням всіх необхідних документів. Сума, цільове призначення, термін користування кредитом та розмір плати за кредит по кожному траншу визначаються додатками до цього договору, які укладаються за окремим погодженням між сторонами і стають невід`ємною частиною цього договору з моменту їх укладення (пункт 1.1. договору).

В період з 23.03.2005 до 30.11.2011 між банком та позичальником неодноразово укладались додатки та додаткові угоди до кредитного договору, якими обумовлювались розмір наданих траншів, графік та порядок повернення позичальником кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій. Так, у відповідності до додаткової угоди №5 від 30.11.2011 до кредитного договору банк відкрив позичальнику моновалютну кредитну лінію в розмірі 717 652,00 дол. США на непоновлювальній основі на умовах часткового погашення згідно графіку зменшення ліміту з кінцевим строком погашення заборгованості за кредитною лінією - не пізніше 23.09.2016.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2016, постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі 909/1411/13 встановлено порушення позичальником строків повернення суми кредиту та сплати відсотків за кредитним договором № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами) і як наслідок позов ПАТ "ВіЕс Банк" до відповідача КП "Київтрансрейс-511" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Івано-Франківськшкірсировина" про стягнення 613 765,92 доларів США та 15 202, 23 грн - пені - задоволено. Стягнено з КП "Київтрансрейс-511" на користь ПАТ "ВіЕс Банк" 606 096 доларів США заборгованості по тілу кредиту згідно умов кредитного договору № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), 7 669,92 доларів США - заборгованості по відсотках, 15 202, 23 грн - пені, 70 540, 50 грн - судового збору, про що видано наказ №587 від 13.06.2016.

Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.09.2016 відкрито виконавче провадження №52112755 з примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №587 від 13.06.2016.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції, постановою ВП №52112755 від 30.08.2019, виконавчий документ №587 від 13.06.2016 повернуто стягувачу на підставі пункту 2 часини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв"язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернено стягнення.

Поряд з цим згідно з пунктом 2.1. кредитного договору №12-1/16 від 23.03.2005 виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується заставою (іпотекою) виробничо-адміністративними та складськими приміщеннями вартістю 2 400 000,00 грн - майнова порука ВАТ "Івано-Франківськшкірсировина" та майновими правами на товар, на оплату якого надаватимуться кредити на суму заборгованості по кредитній лінії з подальшим переоформленням на заставу товарів в обігу на умовах договорів застави (іпотеки).

Відповідно, між іпотекодержателем - ВАТ "Електрон Банк" (правонаступник ПАТ "Фольксбанк", змінено назву на ПАТ "ВіЕс Банк"), позичальником - КП "ВГК" (правонаступник КП "Київтрансрейс-511") та іпотекодавцем - ВАТ "Івано-Франківськшкірсировина" (змінено назву на ПрАТ "Івано-Франківськшкірсировина") укладено іпотечний договір від 23.03.2005 з договорами від 21.12.2005, від 03.02.2006, від 27.06.2006, від 10.08.2006, від 26.03.2007, від 13.11.2011, від 28.12.2012 про внесення змін до іпотечного договору від 23.03.2005. Згідно умов цих договорів з метою виконання основного зобов`язання за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 іпотекодавець (поручитель) передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, разом з усіма його приналежностями, а саме: виробничо-адміністративні та складські приміщення, розташовані по вул. Пресмашівська, 10, с. Хриплин, Івано-Франківська область, 76495: адміністративний будинок, літера за планом земельної ділянки "А", загальною площею 10 554, 2 кв. м. вартістю 4 173 830,00грн; склад хімікатів, літера за планом земельної ділянки "В", загальною площею 321, 6 кв. м., вартістю 149 350,00грн; трансформаторну, літера за планом земельної ділянки "Д", загальною площею 61, 5 кв. м., вартістю 15 870,00грн; прохідну, літера за планом земельної ділянки "Ж", загальною площею 28, 9 кв. м., вартістю 7 920,00грн; вантажний участок - навіс, літера за планом земельної ділянки "З", загальною площею 383, 0 кв. м., вартістю 46 570,00грн (пункт 2 іпотечного договору). Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 18.11.2004 на підставі рішення Івано-Франківського МВК №394 від 22.09.2004, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 8506524 згідно витягу №6540288 виданого Івано-Франківським ОБТІ 18.02.2005 номер запису 1906 в книзі 17в (пункт 3 іпотечного договору). Заставна вартість предмета іпотеки відповідно до звіту про оцінку від 01.11.2012 проведеного ПП "Івест Експерт" становить 9 408 402, 00грн (пункт 7 іпотечного договору в редакції договору від 28.12.2012). За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, а також відшкодувати витрати, пов`язані з пред`явленням права вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, збитки завдані порушенням основного зобов`язання чи умов даного договору (пункт 4 іпотечного договору). Право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя у разі: а) невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, а саме: настання терміну виконання зобов`язання за кредитним договором, щодо повернення суми кредиту іпотекодержателю, тобто 23.09.2016; у випадку затримки позичальником щомісячної сплати процентів після настання строку їх сплати більше ніж на 60 днів у відповідності до умов кредитного договору; у випадку затримки позичальником часткового погашення кредиту, згідно графіку встановленого кредитним договором більше ніж на 60 днів; у інших випадках передбачених кредитним договором та/або чинним законодавством України; б) у разі порушення іпотекодавцем чи позичальником обов`язків (умов), встановлених цим договором (пункт 13 іпотечного договору в редакції договору від 13.11.2011). У разі порушення основного зобов`язання та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі іпотекодержатель зазначає стислий зміст порушених зобов`язань, вимогу про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення. Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та Закону України "Про іпотеку" (пункт 14 іпотечного договору). Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за даним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення (пункт 5 іпотечного договору).

Іпотечний договір від 23.03.2005 з договорами від 21.12.2005, від 03.02.2006, від 27.06.2006, від 10.08.2006, від 26.03.2007, від 13.11.2011, від 28.12.2012 про внесення змін до іпотечного договору від 23.03.2005 посвідчені приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу. Одночасно на підставі статті 73 Закону України "Про нотаріат" у зв`язку з посвідченням договору накладено заборону відчуження зазначених в договорі виробничо-адміністративних та складських приміщень, які належать ВАТ "Івано-Франківськшкірсировина" до припинення чи розірвання договору іпотеки, зареєстровано в реєстрі за №Д-145.

Повідомленням - вимогою від 20.08.2013 банк звернувся до іпотекодавця (отримано ВАТ "Івано-Франківськшкірсировина" 18.09.2013) про дострокове повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій через тривале невиконання позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005. Доказів виконання відповідачем суду не пред"явлено.

Водночас 29.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "ВіЕс банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги.

Відповідно до п.1.1. договору права вимоги - всі права вимоги первісного кредитора до боржників станом на дату відступлення права вимоги за кредитними договорами щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, неустойок та інших платежів, визначених кредитними договорами. Інформація про заборгованість боржників за кредитними договорами станом на дату укладення цього договору міститься в додатку №1 до цього договору. Боржники - позичальники за кредитними договорами, права вимоги за якими відступаються новому кредитору за цим договором, перелік яких наведений у додатку №1 до цього договору. Кредитні договори - договори, що укладені між первісним кредитором та боржниками, разом з додатками, а також додаткові угоди/договори до них, перелік яких наведений у додатку №1 до цього договору.

Додатком №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 сторони обумовили боржника - КП "ВГК" (правонаступник КП "Київтрансрейс-511"), ідентифікаційний код 22167717, номер кредитної угоди - 12-1/16, початок дії кредитної угоди - 23.03.2005, кінець дії кредитної угоди - 23.09.2016, валюту угоди - 840 (долар США у відповідності до статистичної класифікації валют, затвердженої наказом Державної служби статистики України від 31.12.2014 №416), загальну суму боргу - 18 611 849,35 грн.

В порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону - кредитора у кредитних договорах та приймає на себе його права та обов`язки за кредитними договорами (пункт 2.1. договору).

Згідно з пунктом 2.2. договору в дату відступлення прав вимоги первісний кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржників та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за кредитними договорами.

Відступлення права вимоги за кредитними договорами не потребує згоди боржників і здійснюється без отримання такої згоди (пункт 2.4. договору).

Пунктом 3.1. договору сторони обумовили, що загальна вартість прав вимоги за договором складає 39 100 000,00грн. Графік сплати наведено у пункті 3.2. договору.

В день підписання сторонами даного договору первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. Первісний кредитор укладає з новим кредитором договори про відступлення прав за договорами, що забезпечують виконання зобов"язань боржників за кредитними договорами, перелік яких наведено у додатку №1 до договору (пункт 4.4.7. договору).

Цей договір набрав силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 7.1. договору).

У відповідності до довідки ПАТ "ВіЕс банк" вих№10-3/11245 від 26.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" в повному обсязі сплатило вартість права вимоги за договором відступлення права вимоги від 29.12.2017, а у ПАТ "ВіЕс банк" немає жодних фінансових претензій до ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс".

Одночасно між Публічним акціонерним товариством "ВіЕс банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017.

Відповідно до пункту 1.1. договору, у зв`язку з укладенням між сторонами договору відступлення права вимоги за кредитними договорами, первісний кредитор відступає (передає) новому кредитору належні йому права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до цього договору з урахуванням всіх договорів про внесення змін та доповнень до іпотечних договорів, які укладені між первісним кредитором, як іпотекодержателем та фізичними і юридичними особами, як іпотекодавцями (боржниками) з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальників за кредитними договорами, а новий кредитор заміняє первісного кредитора, як сторону іпотекодержателя в іпотечних договорах і приймає на себе всі його права та обов`язки за іпотечними договорами.

Перелік іпотечних договорів, боржників (іпотекодавців за іпотечними договорами) та об`єктів нерухомого майна , об`єктів незавершеного будівництва, які виступають предметом іпотеки за іпотечними договорами, права за якими відступаються за цим договором, наведений у додатку №1 до цього договору (пункт 1.3. договору).

Додатком №1 до договору відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 сторони обумовили позичальника - КП "ВГК" (правонаступник КП "Київтрансрейс-511"), ідентифікаційний код 22167717, номер кредитного договору - 12-1/16, дату кредитного договору - 23.03.2005, дату закінчення кредитного договору - 23.09.2016, валюту угоди - 840 (долар США у відповідності до статистичної класифікації валют, затвердженої наказом Державної служби статистики України від 31.12.2014 №416), детальний опис забезпечення кредитного договору: адміністративно - виробничі та складські приміщення, РПВН: 8506524, книга 17в, номер запису в книзі: 1906, тип об`єкту нежитлові приміщення, адреса: 76495, Україна, Івано-Франківська обл., с.Хриплин, вул. Пресмашівська, буд.10.

Згідно з пунктом 2.3. договору права за іпотечними договорами вважаються переданими з моменту підписання сторонами договору та нотаріального його посвідчення.

Договір відступлення прав за іпотечними договорами 29.12.2017 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №5803.

У Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 29.12.2017 внесено запис №24253074 про державну реєстрацію відступлення прав іпотеки за договором відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 та відомості про іпотекодержателя - ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс", про об`єкт іпотеки - адміністративно - виробничих та складських приміщеннь за адресою: 76495, Україна, Івано-Франківська обл., с.Хриплин, вул. Пресмашівська, буд.10, про майнового поручителя - ВАТ "Івано-Франківськшкірсировина" (інформаційна довідка №213483141 від 22.06.2020).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2019 у цій справі, яка не оскаржувалась відповідачем ні в апеляційному, ні в касаційному порядку та набрала законної, на підставі приписів статей 512, 514 Цивільного кодексу України, статті 52 Господарського процесуального кодексу України, у зв"язку з укладенням між сторонами договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 замінено позивача - Публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс".

Предметом судового розгляду є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки - адміністративно - виробничі та складські приміщення, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, вул. Пресмашівська, буд. 10, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005, встановленої рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015 у справі 909/1411/13.

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України, стаття 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України)

У відповідності до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (частини 1, 2 статті 3 Закону України "Про іпотеку" ).

Частиною 6 статті 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором (частина 7 статті 5 Закону України "Про іпотеку").

Згідно з статтею 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Загальні вимоги щодо оформлення іпотеки регламентовано розділом ІІ Закону України "Про іпотеку". Так, згідно з статтею 18 цього Закону іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; 2) зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (стаття 24 Закону України "Про іпотеку").

Приписами статті 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є два або більше об`єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (стаття 35 Закону України "Про іпотеку").

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2016, постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі 909/1411/13 визначено розмір заборгованості КП "Київтрансрейс-511" перед ПАТ "ВіЕс Банк" за кредитним договором № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами) 606 096 доларів США - по тілу кредиту, 7 669,92 доларів США - по відсотках, 15 202, 23 грн - пені, а ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2019 у справі №909/1425/13 замінено позивача - ПАТ "ВіЕс Банк" його правонаступником ТОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" на підставі договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 і вказані обставини, за переконанням суду, є преюдиційними в розумінні статті 75 Господарського процесуального кодексу України, а правові підстави піддавати сумніву істинність та стабільність судових актів - відсутні.

Поряд з цим, належними документальними доказами, які містяться у справі, зокрема повідомленням - вимогою від 20.08.2013 банку до іпотекодавця про дострокове повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій через тривале невиконання позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005; іпотечним договором від 23.03.2005 з договорами від 21.12.2005, від 03.02.2006, від 27.06.2006, від 10.08.2006, від 26.03.2007, від 13.11.2011, від 28.12.2012 про внесення змін до іпотечного договору від 23.03.2005 (оригінали оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи); договором відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 з додатком №1 до договору (оригінали оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи) позивачем доведено перед судом набуття ним статусу, як нового кредитора за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 (зі змінами та доповненнями), так і статусу іпотекодержателя за іпотечним договором від 23.03.2005 (зі змінами та доповненнями) та відповідно набуття права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Одночасно при вирішенні спору судом враховано презумпцію правомірності правочину, закріплену у статті 204 Цивільного кодексу України. Іпотечний договір від 23.03.2005 з договорами від 21.12.2005, від 03.02.2006, від 27.06.2006, від 10.08.2006, від 26.03.2007, від 13.11.2011, від 28.12.2012 про внесення змін до іпотечного договору від 23.03.2005, договір відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 з додатком №1 до договору - посвідчені нотаріально, іпотека зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка №213483141 від 22.06.2020), відповідають вимогам, встановленим статтею 3, 18, 24 Закону України "Про іпотеку", укладені між сторонами з дотриманням правил, регламентованих частинами 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України, а тому є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом, а доказів визнання їх недійсними - суду не подано. Вказаним спростовуються твердження відповідача про нікчемність договору відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 в частині пункту 54 додатку №1 до договору, а правових підстав для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, про що клопоче відповідач у доповненні до відзиву вх№6985/21 від 13.05.2021 - немає.

Не відповідають дійсності посилання відповідача на те, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.01.2019 у справі 909/1411/13 встановлено, що договір відступлення права вимоги від 29.12.2017 є неукладеним в частині відступлення прав нового кредитора за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005, позаяк вказані рішення судів апеляційної та касаційної інстанції стосуються недоведеності документальними доказами наявності підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №587 від 13.06.2016 у справі № 909/1411/13 на підставі статті 334 Господарського процесуального кодексу України, проте висновку про неукладеність між сторонами договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 щодо відступлення прав нового кредитора за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 рішення судів апеляційної та касаційної - не містять. Натомість при дослідженні в судовому засіданні оригіналу додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 судом встановлено: що боржником є КП "ВГК" (правонаступником якого є КП "Київтрансрейс -511") з ідентифікаційним кодом 22167717, номер кредитної угоди - 12-1/16, початок дії кредитної угоди - 23.03.2005, кінець дії кредитної угоди - 23.09.2016, валюта угоди - 840, загальна сума боргу - 18 611 849,35 грн, що вказує на протилежне.

Не відповідає нормативному визначенню клопотання відповідача б/н від 31.03.2021 (вх№4724/21 від 01.04.2021) про застосування строку позовної давності у цьому спорі, оскільки предметом судового розгляду у цій справі є звернення стягнення на предмет іпотеки, а не стягнення боргу, відсотків, пені за кредитним договором. Так, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами статей 257, 261 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України та умов укладених кредитного договору та іпотечного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. Така ж правова позиція дотримана у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №357/9126/17.

В цьому випадку з урахуванням дати отримання відповідачем - 18.09.2013 вимоги банку від 20.08.2013 про дострокове повернення кредиту, позов пред`явлено до суду з дотриманням строку позовної давності - 27.11.2013. При цьому позовна заява до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №909/1411/13) подана одночасно.

Матеріали справи не містять доказів задоволення іпотекодавцем/відповідачем, вимог позивача, як іпотекодержателя, та передання ним предмета іпотеки у рахунок погашення заборгованості боржника/третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за кредитним договором в добровільному порядку, а отже позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах є обґрунтованою.

Слід зазначити, що 04.02.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування", яким, зокрема викладено в новій редакції статтю 38 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного останній застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Отже норми статті 38 Закону України "Про іпотеку" підлягають застосуванню до спірних правовідносин в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування".

Згідно частинами 1, 2 статті 38 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Статтею 41 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього закону.

Оскільки позивач у позовних вимогах просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, ціна предмета іпотеки в цьому випадку, на підставі статті 39 Закону України "Про іпотеку" в рішенні суду не зазначається. Визначення ціни предмета іпотеки в разі його реалізації на прилюдних торгах здійснюється у межах процедури виконавчого провадження, встановленого Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, приписами статті 34 Закону України "Про іпотеку" обумовлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Аналогічні умови погоджено сторонами умовами іпотечного договору від 23.03.2005 (пункт 17).

Таким чином позовна вимога щодо передання в управління позивачу предмет іпотеки, на період його реалізації, передання оригіналів господарських та/або цивільних договорів стосовно предмета іпотеки, чинних і діючих на момент передачі, забезпечення вільного доступу позивачу до предмета іпотеки, надання позивачу з метою отримання доходів від управління предметом іпотеки прав укладати і припиняти будь-які угоди відносно предмету іпотеки, за виключенням тих, які передбачають його відчуження - визнається судом правомірною, а правових підстав для відмови в позові в цій частині суд не вбачає.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.02.2009 у справі "Олюджіч проти Хорватії" навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення. Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України", від 07.10.2010 у справі "Богатова проти України"). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України"). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини від 27.09.2001 у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії"). Водночас вимога пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

При цьому виходячи з аналізу правових норм, визначених Господарським процесуальним кодексом України, Конституцією України, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального, процесуального права та фактичними обставинами справи, достовірно встановленими судом, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. При цьому необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Законом України "Про іпотеку", Цивільним кодексом України, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Івано - Франківськшкірсировина" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Колективного підприємства "Київтрансрейс - 511" про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на адміністративно - виробничі та складські приміщення, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, вул. Пресмашівська, буд. 10, а саме: адміністративний будинок, літера за планом земельної ділянки "А", загальною площею 10 554, 2 кв. м; склад хімікатів, літера за планом земельної ділянки "В", загальною площею 621, 6 кв. м.; трансформаторну, літера за планом земельної ділянки "Д", загальною площею 61, 5 кв. м.; прохідну, літера за планом земельної ділянки "Ж", загальною площею 28, 9 кв. м.; вантажний участок - навіс, літера за планом земельної ділянки "З", загальною площею 383, 0 кв. м., які належать Приватному акціонерному товариству "Івано - Франківськшкірсировина" в рахунок погашення заборгованості Колективного підприємства "Київтрансрейс - 511" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" за кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 в розмірі 606 096 доларів США, що еквівалентно 17 009 599,36 грн по курсу НБУ на 23.04.2021 заборгованості по тілу кредиту згідно умов кредитного договору №12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), 7 669,92 доларів США, що еквівалентно 215 250,16 грн по курсу НБУ на 23.04.2021 - заборгованості по відсотках, 15 202, 23 грн пені, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановленого Законом України "Про виконавче провадження" та передати в управління Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" предмет іпотеки, а саме адміністративно - виробничі та складські приміщення, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, вул. Пресмашівська, буд. 10, а саме: адміністративний будинок, літера за планом земельної ділянки "А", загальною площею 10 554, 2 кв. м; склад хімікатів, літера за планом земельної ділянки "В", загальною площею 621, 6 кв. м.; трансформаторну, літера за планом земельної ділянки "Д", загальною площею 61, 5 кв. м.; прохідну, літера за планом земельної ділянки "Ж", загальною площею 28, 9 кв. м.; вантажний участок - навіс, літера за планом земельної ділянки "З", загальною площею 383, 0 кв. м., які належать Приватному акціонерному товариству "Івано-Франківськшкірсировина" на період його реалізації, шляхом зобов"язання Приватного акціонерного товариства "Івано - Франківськшкірсировина" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" оригінали господарських та/або цивільних договорів стосовно предмету іпотеки, чинних і діючих на момент передачі, забезпечення вільного доступу позивачу до предмету іпотеки, надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" з метою отримання доходів від управління предметом іпотеки прав укладати і припиняти будь-які угоди відносно предмету іпотеки, за виключенням тих, які передбачають його відчуження.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Івано - Франківськшкірсировина", вул. Пресмашівська, 10, с. Хриплин, Івано-Франківська область, 76495 (ідентифікаційний код 05501988) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс", вул. Софіївська, буд. 10, приміщення 4, м. Київ, 01001 (ідентифікаційний код 40514657) 68 820, 00 грн (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять грн 00 коп.) - судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 10.06.2021

Головуючий суддя С. М. Кобецька

Суддя Т. В. Стефанів

Суддя Т. В. Максимів