РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

14.06.2021Справа № 911/142/21
За позовом Військової частини НОМЕР_1

до Приватного акціонерного товариства «Кордон Авіа Сервіс»

про стягнення 37400,13 грн.

Суддя Усатенко І.В.
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Військова частина НОМЕР_1 (позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Кордон Авіа Сервіс (відповідач) про стягнення збитків у розмірі 37400,13 грн., заподіяних при виконанні відповідачем робіт відповідно до договору № 190/17 від 25.12.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.01.2021 позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що аудиторським звітом підтверджено завищення вартості робіт на суму 37400,00 грн відповідачем, виконаних за договором № 190/17 від 25.12.2017.

Ухвалою суду від 01.03.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.03.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 01.03.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження у справі № 911/142/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

06.04.2021 через канцелярію суду, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву, відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, оскільки, на думку відповідача дані вимоги є необгрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що позивачем при нагляді за роботами, які виконувались відповідачем, а також, при прийняті таких робіт не було заявлено жодних зауважень щодо ціни та якості таких робіт. Аудиторський звіт не містить жодних зауважень щодо якості та обсягу виконаних робіт, крім того, він не може бути підставою для зміни, припинення зобов`язань за договірними правовідносинами.

15.04.2021 через канцелярію суду, від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач посилаючись на аудиторський звіт № 520/5/53/аз від 11.10.2019 та акт контрольного обміру № 3/1 від 16.07.2019 спростовує твердження відповідача викладені в відзиві на позовну заяву.

20.04.2021 через канцелярію суду, від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому відповідач стверджує, що обставини викладені позивачем в відповіді на відзив на позовну заяву, є безпідставними, оскільки аудиторський звіт № 520/5/53/аз від 11.10.2019 та акт контрольного обміру № 3/1 від 16.07.2019 не є висновками експерта в розумінні ст. 98 ГПК України, та не є належними доказами в розумінні ст. 76 77 ГПК України, також, відповідач знову наголошує, що жодних зауважень при прийняті робіт, або при нагляді за виконанням робіт з боку позивача заявлено не було. А отже позивачем не доведено заподіяння відповідачем йому збитків.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:
25.12.2017 між Військовою частиною НОМЕР_1 ( замовник) та Приватним акціонерним товариством «Кордон Авіа Сервіс» (підрядник) було укладено договір № 190/17.

Відповідно до п. 1.1. договору, підрядник зобов`язується виконати роботи «Будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 » в обсязі, визначеному договірною ціною (кошторисна документація) на виконання, що є невід`ємною частиною цього договору ( додаток №1), та здати роботи відповідно до календарного плану виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору ( додаток № 3), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи.

Відповідно до п. 2.1. договору, підрядник зобов`язується якісно та в строк закінчити і здати роботи замовнику. Якість робіт повинна відповідати вимогам діючих державних стандартів відповідно до вимог ДСТУ Б Д.1.1 1: 2013 «Правила визначення вартості будівництва».

Пунктом 3.1, 3.2 договору передбачено, що загальна вартість договору становить: 1800570,97 грн., у тому числі ПДВ 20% - 300095,16 грн. Договірна ціна динамічна. Ціна робіт визначена на основі договірної ціна ( кошторисна документація) додаток 1. У разі підвищення договірної ціни підрядником без погодження замовником, всі пов`язані з цим витрати несе підрядник.

Згідно з п. 3.3. договору, сторони можуть уточнювати вартість матеріалів, комплектуючих, обладнання, величин інших супутніх витрат та розміру заробітної плати робітників, будівельників у разі: - наказів Мінрегіону; - виникнення обставин непереборної сили; - істотного зростання ( у розмірі 10% і більше) після укладання цього договору цін на ресурси, які забезпечує підрядник.

Відповідно до п. 4.1. договору, розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником після підписаних уповноваженими представниками сторін Актів виконаних робіт, Акти виконаних робіт готує підрядник і передає для підписання замовнику. Замовник протягом трьох днів перевіряє реальність акту фактично виконаним обсягам робіт. Вартість прямих витрат в актах КБ 2в визначається за фактично виконані обсяги робіт на підставі нормативних витрат трудових і матеріально технічних ресурсів, передбачених в договірній ціні, яка є невід`ємною частиною цього договору ( додаток № 1). Розрахунок вартості робіт в актах КБ 2в проводиться на програмному комплексі АВК 5, згідно положень ДСТУ Б Д.1.1 1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» і умов ціноутворення в будівництві. Оплата виконаних робіт проводиться протягом десяти банківських днів після підписання акту виконаних робіт замовником.

Згідно з п. 4.3. договору, у разі виявлення невідповідності робіт, пред`явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає оплаті.

Пунктами 4.4. 4.5. договору передбачено, що кінцеві розрахунки за виконані роботи з підрядником здійснюються через 5 днів після підписання акту здавання охоронних периметрів та систем в експлуатацію. Замовник має право затримати кінцеві розрахунки за роботи, виконані з недоробками і дефектами, виявленими при прийманні робіт, до їх усунення. Строки виконання робіт визначаються календарним планом виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору ( додаток № 3).

Відповідно до п. 4.9. договору, усі розрахунки здійснюються в національній валюті України гривня, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок сторони утримувача платежу після виконаних робіт.

Згідно з п. 5.1. 5.2. договору, будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 виконати за проектом АШКА 301.200.003-34-1 РП, таємно (ЗВДТ ст. 1.10.5) том 1, інвентарний № 280 вхідний № 23т від 25.12.2017. Підрядник несе відповідальність за якість проектної документації, що подає замовник. При виявленні в ній прорахунків підрядник письмово повідомляє про це замовника.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що якщо підрядник порушив вимогу проекту, складається акт, і роботи виконані з порушенням, приводяться ним у відповідність з проектом за власний рахунок і в обумовлені строки. При невиконанні такої вимоги замовник може доручити приведення робіт у відповідність з проектом за рахунок підрядника іншому підряднику. Рахунок за роботи, виконані іншим підрядником, пред`являється підряднику після їх виконання і сплачується ним протягом 5 банківських днів. Несвоєчасно сплачені суми стягуються замовником за рахунок зменшення проміжних платежів за виконані роботи.

Відповідно до п. 9.1. 9.2. договору, підрядник виконує роботи у відповідності з календарним планом виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору ( додаток №3). Замовник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і ціни виконаних робіт. При виявленні відхилень замовник видає підряднику розпорядження про їх усунення, а при значних порушеннях призупиняє виконання робіт.

Пунктом 11.2. договору передбачено, що замовник має право вимагати проведення додаткових випробувань і перевірок матеріалів і прихованих робіт, в прийманні яких він не брав участь. Додаткові витрати, що виникають в зв`язку визнанням використаних матеріалів і виконаних робіт такими, що не відповідають відповідним вимогам якості, а також у разі несвоєчасного запрошення замовника для здійснення контролю за виконанням прихованих робіт, покладаються на підрядника.

Згідно з п. 13.1. договору, здавання приймання робіт оформлюється актом здавання огородження та систем в експлуатацію. Порядок і черговість здавання робіт, обов`язки сторін визначаються нормативно технічною документацією. Здавання приймання огородження та систем в експлуатацію, а також перелік документів, що при цьому оформляються передбачено вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.04 № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». З моменту підписання Актів здавання систем в експлуатацію замовник відповідає за їх збереження.

Відповідно до п. 13.2. договору, якщо при здаванні прийманні робіт будуть виявлені недоробки замовник не підписує акт здавання огородження та систем в експлуатацію і затримує оплату робіт, виконаних з порушенням. Якщо усунення недоробок буде неможливим або буде вимагати не передбачених витрат, за рішенням замовника сторони визначаються завдану шкоду і на її величину скорочуються кінцеві платежі підряднику.

Відповідно до п. 15.1, 15.4. договору, підрядник несе матеріальну відповідальність за збереження об`єкту, виконаних робіт, наслідки їх пошкодження або знищення. Після підписання акту здавання об`єкта в експлуатацію відповідальність за їх збереження приймає на себе замовник. Крім сплати штрафних санкцій підрядник компенсує замовнику збитки, зумовлені невиконанням або не належним виконанням своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 16.3.5. договору, підрядник зобов`язується надавати обгрунтування цін на закупівлю матеріально технічних ресурсів для будівництва і у разі виявлення замовником завищення їх ціни, провести обгрунтоване зменшення ціни.

Відповідно до п. 17.2.5. договору, замовник залишає за собою право провести моніторинг ціни матеріально технічних ресурсів, що використовуються при будівництві, на момент їх закупівлі та у разі виявлення завищення ціни вимагати у підрядника її зменшення.

Пунктом 20.1, 21.1, 21.3. договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами. Договір діє з дати набрання ним чинності до 01.12.2018. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з договірною ціною на будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 , що здійснюється в 2017 2018 роках, договірну ціну визначено в розмірі 1800570,97 грн.

Відповідно до додатку № 2 до договору від 25.12.2017 № 190/17, протоколу погодження договірної ціни виконання робіт «Будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 , с. Богданівка», сторонами було погоджено, що динамічна ціна робіт на 2017 рік складає: загальна вартість договору становить: 1800570,97 грн.

Додатком № 3 до договору від 25.12.2017 № 190/17, Календарний план на виконання робіт: будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 на 2017 рік, визначено найменування робіт та термін їх виконання. Відповідно до календарного плану: будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 має бути виконано до 31.12.2017; будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 термін виконання до 01.12.2018.

До матеріалів справи додано додаток № 4 до договору № 190/17 від 25.12.2017, а саме, технічне завдання на проведення будівництва спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 .

Додатковою угодою № 1 від 25.12.2017 до договору № 190/17 від 25.12.2017, сторони погодили, що роботи у 2017 році проводяться відповідно календарного плану виконання робіт у 2017 році (додаток № 2 до додаткової угоди № 1). Також, даною угодою визначено, що у зв`язку із виділенням у 2017 році кошторисних призначень на «Будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 » у розмірі 1055409,84 грн. в т.ч. ПДВ 20%. Сторони домовились, що вартість робіт «Будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 » у 2017 році складає 1055409,84 грн. в тому числі ПДВ 20% 175901,64 грн. та відображена у договірній ціні, що здійснюється у 2017 році (додаток № 1 до додаткової угоди № 1). Відповідно до договірної ціни на будівництво спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 , що здійснюється в 2017 році, відповідно до якої вартість робіт на 2017 рік визначено у розмірі 1055409,84 грн.

Додатком № 1 до додаткової угоди № 1 від 25.12.2017 до договору № 190/17 від 25.12.2017, а саме, календарним планом виконання робіт з будівництва: «Будівництво спостережної вежі на території в/ч НОМЕР_1 », визначено що, підготовчі роботи, закупівля матеріалів, комплектуючих, виготовлення вежі та фундаментів мало бути виконано в грудні 2017 року.

До матеріалів справи додано акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року від 26.12.2017, відповідно до якого відповідачем було виконано роботи, а позивачем прийнято роботи вартістю 1055409,84 грн. Акт містить підписи і печатки сторін. Жодних зауважень з боку позивача до даного акту, обсягу виконаних робіт, або цін зазначених в акті замовником не зазначено.

Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року від 20.08.2018, підтверджено виконання відповідачем та прийняття позивачем робіт вартістю 736975,97 грн. Акт містить підписи і печатки сторін. Жодних зауважень з боку позивача до даного акту, обсягу виконаних робіт, або цін зазначених в акті замовником не зазначено.

Позивачем у повному обсязі оплачена вартість виконаних підрядником робіт, що підтверджується долученими до матеріалами справи платіжними дорученнями: № 45 від 26.12.2017 на суму 1055409,94 грн, № 25 від 20.08.2018 на суму 737899,90 грн. Загальна сума коштів, сплачена позивачем згідно зазначених платіжних доручень становить 1793309,84 грн.

До матеріалів справи додано акт контрольного обміру № 3/1 з відомістю перерахунку вартості робіт від 16.07.2019 за будівництвом спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 , відповідно якого було проведено контрольний обмір обсягів виконаних робіт по актам приймання виконаних будівельних робіт ф. № КБ 2в № 1 за грудень 2017 р. на суму 1055409,84 грн. та № 1 за серпень 2018 року на суму 736975,97 грн. за договором від 22.12.2017 № 190/17. В акті зазначено, що він складався за участю представників замовника: ТВО заступника командира військової частини НОМЕР_1 з безпеки майор ОСОБА_1 ; представника підрядника: заступника Голови правління ПрАТ «Кордон Авіа Сервіс» ОСОБА_2 , в присутності внутрішнього аудиту працівника ЗСУ О. Вдовиченко. Відповідно до даного акту виявлено перевищення вартості виконаних робіт за актами приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2017 року та № 1 за серпень 2018 року у загальному розмірі 37400,13 грн. Підпис з боку відповідача на даному документі відсутній, про відмову від підписання акту також не зазначено.

Доказів того, що представник підрядника був присутній при складанні акту чи запрошений для складання акту, суду не надано.

До матеріалів справи долучено сторінку 23, як зазначає позивач у позову, аудиторського звіту № 520/5/53/аз від 11.10.2019 сформованого аудитором ПТУВА працівником ЗС України О. Вдовиченко. На долученій 23 сторінці вказано про перевищення вартості виконаних робіт за договором від 22.12.2017 № 190/17 з ПрАТ «Кордон Авіа Сервіс» щодо будівництва спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 на суму 37400,13 грн.

05.11.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією № 4226, якою було повідомлено відповідача про виявлені фінансові порушення з його боку під час виконання робіт за договором № 190/17 від 22.12.2017 у розмірі 37400,13 грн., які позивач вимагав компенсувати. Докази направлення претензії до матеріалів справи не долучені.

14.07.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією № 2173, якою було повідомлено відповідача про виявлені фінансові порушення, на підставі акту фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово - господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 представниками південного територіального управління внутрішнього аудити в період з 09.07.2019 по 19.07.2019, шляхом проведення контрольних обмірів виконаних робіт за умовами договору підряду. Даними актами встановлено фінансові порушення з боку ПрАТ «Кордон Авіа Сервіс» під час виконання робіт за договором № 190/17 від 22.12.2017 у розмірі 37400,13 грн., які позивач вимагав компенсувати. Докази направлення претензії до матеріалів справи не долучені.

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму заборгованості (збитків) не сплатив).

Оскільки відповідач добровільно не виконав вимог позивача, а також не компенсує завдані збитки, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Крім того, відповідно до ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підписавши спірний договір та додаткові угоди до нього, сторони погодили всі істотні умови договору та самі визначили і погодили взаємні зобов`язання.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення збитків, вказуючи на те, що за результатами перевірки було встановлено завищення вартості виконаних робіт на суму 37400,13 грн.

Однак, зазначені кошти були перераховані на підставі договору підряду та за виконані роботи.

Доказів того, що такі роботи не були прийняті позивачем, або прийняті із зауваженнями, - суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України визначено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України передбачено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Більше того, відповідно до ч. 2 ст. 845 ЦК України визначено, що якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

В даному випадку вказаних обставин перед судом не доведено, як і не подано доказів коригування сум за участю підрядника. Крім того, суд відзначає, що загальна вартість виконаних та оплачених робіт є меншою, ніж обумовлена підписаним сторонами договором.

У якості доказу завищення вартості виконаних робіт за вказаним вище договором позивач зазначає витяг з аудиторського звіту № 520/5/53/аз від 11.10.2019 та акт контрольного обміру № 3/1 з відомістю перерахунку вартості робіт від 16.07.2019 за будівництвом спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 виконаний аудитором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій управління внутрішнього аудиту працівником ЗСУ О. Вдовиченко.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення внутрішнього аудиту та утворення підрозділів внутрішнього аудиту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 2011 р. N 1001, об`єктом внутрішнього аудиту є діяльність державного органу, його територіальних органів, підприємств (у тому числі суб`єктів господарювання, державна частка у статутному капіталі яких перевищує 50 відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність таких суб`єктів господарювання), установ та організацій, що належать до сфери його управління, в повному обсязі або з окремих питань (на окремих етапах), та заходи, що здійснюються керівниками таких органів, підприємств, установ та організацій для забезпечення ефективного функціонування системи внутрішнього контролю (дотримання принципів законності та ефективного використання бюджетних коштів та інших активів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, виконання завдань, планів і вимог щодо їх діяльності).

Відповідно до п. 4, порядку здійснення внутрішнього аудиту та утворення підрозділів внутрішнього аудиту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 2011 р. N 1001, основним завданням підрозділу є надання керівникові державного органу, його територіального органу та бюджетної установи об`єктивних і незалежних висновків та рекомендацій щодо функціонування системи внутрішнього контролю та її удосконалення; удосконалення системи управління; запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів та інших активів; запобігання виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності державного органу, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Відповідно до п. 1, розділу 2, стандартів внутрішнього аудиту, затверджених наказом Міністерства Фінансів України № 1247 від 04.10.11 Про затвердження Стандартів внутрішнього аудиту, основні завдання та функції підрозділу внутрішнього аудиту, права й обов`язки керівника та працівників підрозділу внутрішнього аудиту, а також вимоги щодо незалежності підрозділу внутрішнього аудиту визначаються відповідно до законодавства у внутрішніх документах установи, що затверджуються у встановленому порядку.

Відповідно до п. 1, розділу 3, стандартів внутрішнього аудиту, затверджених наказом Міністерства Фінансів України № 1247 від 04.10.11 Про затвердження Стандартів внутрішнього аудиту, діяльність підрозділу внутрішнього аудиту має здійснюватись із застосуванням систематичного, послідовного та ризик-орієнтованого підходів до оцінки об`єкта внутрішнього аудиту та сприяти удосконаленню системи управління, внутрішнього контролю та управління ризиками через надання незалежних й об`єктивних висновків та рекомендацій.

Відповідно до п. 2, розділу 3, стандартів внутрішнього аудиту, затверджених наказом Міністерства Фінансів України № 1247 від 04.10.11 Про затвердження Стандартів внутрішнього аудиту, під час проведення внутрішнього аудиту здійснюються дослідження та оцінка системи управління та внутрішнього контролю, у тому числі управління ризиками (з питань та в обсязі, що відповідають об`єкту, темі та цілям внутрішнього аудиту). Оцінка та надання відповідних рекомендацій щодо системи управління мають враховувати питання ефективності управління діяльністю, ступеня виконання і досягнення визначених цілей, якості виконання відповідних завдань та функцій, що стосуються об`єкта внутрішнього аудиту. Оцінка та надання відповідних рекомендацій щодо процесів управління ризиками мають враховувати питання ідентифікації ризиків та проведення їх оцінки, вжиття заходів реагування на ідентифіковані та оцінені ризики, здійснення їх перегляду, а також своєчасності доведення результатів оцінки ризиків до керівника та заінтересованих підрозділів установи. Оцінка та надання відповідних рекомендацій щодо системи внутрішнього контролю мають враховувати питання досягнення визначених мети (місії), стратегічних та інших цілей, ефективності управління бюджетними коштами, використання і збереження активів, ефективності та надійності інформаційних систем і технологій, достовірності і повноти фінансової та операційної інформації, дотримання законодавства та внутрішніх вимог щодо діяльності, яка є об`єктом внутрішнього аудиту.

Відповідно до п. 3, розділу 3, стандартів внутрішнього аудиту, затверджених наказом Міністерства Фінансів України № 1247 від 04.10.11 Про затвердження Стандартів внутрішнього аудиту, керівник та працівники підрозділу внутрішнього аудиту не повинні брати безпосередню участь в організації внутрішнього контролю, управлінні ризиками і прийнятті управлінських рішень, створенні та організації (у тому числі разом з іншими структурними підрозділами установи) будь-яких заходів та процесів, що забезпечують операційну діяльність установи.

Відповідно до п. п. 1 - 2, розділу 12, стандартів внутрішнього аудиту, затверджених наказом Міністерства Фінансів України № 1247 від 04.10.11 Про затвердження Стандартів внутрішнього аудиту, керівник підрозділу внутрішнього аудиту забезпечує організацію здійснення моніторингу результатів упровадження рекомендацій (встановлює вимоги у внутрішніх документах з питань внутрішнього аудиту) для того, щоб упевнитися в тому, що відповідальні за діяльність особи розпочали ефективні дії, спрямовані на їх виконання, або керівництво установи взяло на себе ризик невиконання таких рекомендацій. Моніторинг впровадження аудиторських рекомендацій передбачає здійснення заходів працівниками підрозділу внутрішнього аудиту щодо отримання інформації від відповідальних за діяльність осіб про результати реалізації аудиторських рекомендацій.

Внутрішній аудит як система контролю за діяльністю підконтрольних суб`єктів створюється з метою ефективної оцінки та вдосконалення системи внутрішнього контролю та управління ризиками.

Враховуючи наведене, витяг з аудиторського звіту № 520/5/53/аз від 11.10.2019 та акт контрольного обміру № 3/1 з відомістю перерахунку вартості робіт від 16.07.2019 за будівництвом спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 виконаний аудитором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій управління внутрішнього аудиту працівником ЗСУ ОСОБА_3 не є належним доказом факту завищення вартості виконаних за договором підряду № 190/17 від 25.12.2017 на загальну суму 37400,13 грн., оскільки вказаний аудит є внутрішнім аудитом позивача, який окрім іншого, не створює ніяких наслідків для третіх осіб суб`єктів господарювання.

Суд зазначає, що виявлені аудитором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій управління внутрішнього аудиту працівником ЗСУ О. Вдовиченко, порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. Звіт аудиту не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором. Аудиторський звіт складався з приводу наявності або відсутності відповідних порушень з боку підприємства та містять лише думку органу, який його склав, вони не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені у звіті висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто звіт аудиту не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Крім того судом враховано, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Встановлені аудитором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій управління внутрішнього аудиту щодо господарської діяльності позивача підлягають доказуванню позивачем та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України.

Отже, сам лише аудиторський звіт та акт контрольного обміру № 3/1 з відомістю перерахунку вартості робіт від 16.07.2019 не є підставою для стягнення з відповідача визначених у вказаному звіті сум та не звільняють сторону від процесуального обов`язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє витяг з аудиторського звіту № 520/5/53/аз від 11.10.2019 та акт контрольного обміру № 3/1 з відомістю перерахунку вартості робіт від 16.07.2019 за будівництвом спостережної вежі на території військової частини НОМЕР_1 виконаний аудитором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій управління внутрішнього аудиту працівником ЗСУ ОСОБА_3 як належний та допустимий доказ на підтвердження завищення вартості робіт на заявлену суму 37400,13 грн., виконаних за договором № 190/17 від 25.12.2017, оскільки встановлені у звіті факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України.

Разом з тим, документів на підставі яких аудитором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій управління внутрішнього аудиту визначено суму завищення вартості робіт матеріали справи не містять та позивачем суду не надано. Також суд звертає увагу позивача, що долучений до матеріалів справи аркуш № 23 не є аудиторським звітом чи витягом з нього і не може вважатись належним та допустимим доказом обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в розумінні господарського-процесуального законодавства.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України, передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, включаються: - вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З наведеного випливає, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Позивачем не доведено суду завищення відповідачем вартості робіт за договором № 190/17 на загальну суму 37400,13 грн. Докази порушення відповідачем зобов`язань за вказаним договором та наявності причинного зв`язку між діями відповідача та заявленою позивачем сумою в матеріалах справи, також відсутні.

Дослідивши наявні у справі докази в сукупності з обставинами справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками саме у розмірі 37400,13 грн. оскільки не доведено саме вини відповідача у їх понесенні позивачем, які і не доведено, що позивачем вчинялись дії на їх уникнення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки сторони погодили вартість робіт в договорі, зміна умов якого в односторонньому порядку не допускається, роботи були виконані та оплачені, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушувалися умови укладеного між сторонами договору підряду, положення законодавства та права позивача, а перераховані кошти не являються збитками, у зв`язку з чим суд визнає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення 37400,13 грн. та відмовляє у їх задоволенні.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Кордон Авіа Сервіс» (02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203, ідентифікаційний код юридичної особи: 32070105) на користь Військової частини НОМЕР_1 (27432, с. Богданівка, Знам`янського р- ну, Кіровоградської обл., ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_2 ) збитків у розмірі 37400 (тридцять сім тисяч чотириста) грн. 13 коп. відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко