ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Черкаси справа № 925/312/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача: Лекіашвілі В.В. за довіреністю,

від відповідача: Кондратенко А.О. керівник, Джирма А.В. адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси

справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», м. Черкаси

до Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз», м. Черкаси

про стягнення 141 908,93 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (проспект Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, ) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз» (вул. Благовісна, 269/105, м. Черкаси, ) про стягнення 141 908,93 грн заборгованості на підставі договору № 1160 про постачання теплової енергії від 01.10.2018, укладеного між сторонами у справі та відшкодування судових витрат 2 270,00 грн сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав, що в рахунках за лютий 2020 року здійснив перерахунок-донарахування за використану теплову енергію за листопад-грудень 2018 року по тарифу, який діяв у вказаному періоді, на виконання постанови НКРЕКП.

Ухвалою від 17 березня 2021 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; задовольнив клопотання Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; постановив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначити у судовому засіданні. Відповідачу встановлено строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до частин 1, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (також по тексту ГПК України) розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Від відповідача Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз» до суду надійшли:

22 березня 2021 року заява проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження;

20 квітня 2021 року відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить визнати поважною причину пропуску строку для подання відзиву, визначеного судом, та поновити його, приєднати до матеріалів справи відзив з додатками; залучити до справи в якості третьої особи на стороні відповідача Комунальне підприємство «Управління по експлуатації Будинку рад і об`єктів обласної комунальної власності»; відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі; відшкодувати відповідачу витрати понесені ним в зв`язку з розглядом даної справи, що полягають у відшкодуванні вартості адвокатських послуг, орієнтовний розрахунок яких становить 10 000,00 грн;

26 травня 2021 року письмові пояснення, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та відшкодувати витрати понесені ним в зв`язку з розглядом справи;

03 червня 2021 року про залучення доказів та поновлення строку для їх пред`явлення та заява про з доказами направлення вказаного клопотання позивачу.

Від позивача Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» 27.04.2021 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить задовольнити позовні в повному обсязі; проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження з підстав наведених у позовній заяві.

У судовому засіданні, що відбулося 20.04.2021, за участю представників обох сторін, суд оголошував перерву до 11 год. 00 хв. 28.04.2021.

У судовому засіданні, що відбулося 28.04.2021, за участю представників обох сторін, суд оголошував перерву до 10 год. 00 хв. 26.05.2021.

26 травня 2021 року від відповідача (адвоката) надійшла заява про неможливість з`явитися в судове засідання, що призначене на 26.05.2021.

У судовому засіданні, що відбулося 26.05.2021, за участю представників обох сторін, суд постановив протокольну ухвалу про задоволення заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи та продовжив перерву до 11 год. 30 хв. 03 червня 2021 року, про що під розписку повідомлено присутніх учасників справи.

У судовому засіданні, що відбулося 03.06.2021, за участю представників обох сторін, суд оголошував перерву до 15 год. 00 хв. 03.06.2021, після якої видалявся до нарадчої кімнати.

У судовому засіданні, що відбулося 07.06.2021, за участю представників обох сторін було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, відповідно до якої суд вирішив заяву відповідача про розгляд справи № 925/312/21 у порядку загального позовного провадження залишити без задоволення, у задоволенні клопотання відповідача про залучення до розгляду у справі № 925/312/21 третьої особи на стороні відповідача Комунального підприємства «Управління по експлуатації Будинку рад і об`єктів комунальної власності» - відмовити, та згідно з ст. 240 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відомості про вказані процесуальні дії занесено до протоколів судового засідання.

Відповідач заперечує проти позову, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що між сторонами відбулась зміна умов договору в частині зміни тарифу (ціни теплової енергії) у відповідності до положень договору та вимог чинного законодавства України, що позбавляє його права застосовувати тариф, відмінний від передбаченого договором.

Наявність офіційного опублікування постанови НКРЕКП про зміну тарифу не є доказом виконання ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» пункту 5.2.15 укладеного між сторонами договору, в якому передбачено, що Теплопостачальна організація (позивач по справі) зобов`язується при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти Споживача (відповідача по справі) письмово, або в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством, але не пізніше 5-ти календарних днів з моменту настання зазначених у цьому пункті подій та ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», п. 36 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 та ст. 188 Господарського кодексу України.

Відповідач надав суду рахунки-фактури, виставлені позивачем, які оплачені відповідачем в повному обсязі, за виключенням безпідставного донарахування. Відповідач вважає, що рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.12.2019 № 2884 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Черкаське хімволокно» за порушення Ліцензійних умов з виробництва, Ліцензійних умов з транспортування, Ліцензійних умов з постачання теплової енергії, необхідність усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання», на підставі якого позивач зробив перерахунок-донарахування за теплову енергію, поставлену у листопаді-грудні 2018 року, є обов`язковим для позивача, але вимога позивача про виконання відповідачем зобов`язання оплатити донараховану вартість за спожиту теплову енергію на підставі вкачаного рішення є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на приписах Закону. Крім того, дане донарахування впливає на розмір податкового зобов`язання.

Позивач позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідач, як споживач, повинен оплатити фактично спожиту ним теплову енергію за тарифом 1 590,88 грн/Гкал (відповідно і зроблений перерахунок шляхом визначення різниці з врахуванням оплат відповідача, тобто по суті недоплачена сума коштів), який встановлено Регулятором (НКРЕКП) за спірний період.

Щодо посилання відповідача на норми ПК України зазначає, що правовідносини позивача з податковими органами не стосуються правовідносин між сторонами даної справи.

Просить прийняти до уваги, що питання правомірності, стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію внаслідок перерахунку (в позові зазначено перерахунку-донарахування, що є тотожним, адже перерахунок являє собою нарахування різниці вартості спожитої теплової енергії по відповідним тарифам) згідно підпункту 2 пункту 2 постанови НКРЕКП України № 2884 від 17.12.2019 неодноразово вже досліджувалося Господарським судом Черкаської області (рішення № 925/1396/20 від 11.01.2021, рішення № 925/1455/20 від 04.01.2021, № 925/1492/20 від 15.12.2020, № 925/1588/20 від 05.03.2021, №925/1376/20 від 19.01.2021, № 925/877/20 від 19.08.2020) та Чернігівської області (рішення № 927/783/20 від 11.11.2020); застосувати відповідні висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 560/2870/19 (ухвалою від 14.09.2020 Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження) щодо правомірності застосування постанов НКРЕКП у вказаний вище період.

Заслухавши доводи учасників справи з приводу заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Між Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно», в особі директора відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» (позивач у справі, Теплопостачальна організація за договором) та Асоціацією підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз» (відповідач у справі, Споживач за договором) 01.10.2018 був укладений договір № 1160 про постачання теплової енергії (далі Договір), який відповідно до п. 12.1.1 вважається щорічно пролонгованим з дня спливу попереднього строку його дії на наступний річний строк, якщо протягом місяця до закінчення строку дії договору від жодної зі сторін не надійшло до іншої сторони заяви про його припинення.

В порядку, встановленому п. 12.1.1 Договору, він є чинним.

Рішенням Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» від 20.04.2018 змінено тип та найменування Позивача з Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» на Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно».

Згідно з п. 1.1 Договору позивач зобов`язався постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п. 1.3 Договору тарифи на теплову енергію, встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та не є предметом узгодження між сторонами цього Договору і може змінюватись протягом дії цього Договору.

Постачання теплової енергії здійснювалось за адресами, вказаними у додатку № 1 до Договору.

Розділом 8 Договору передбачено порядок розрахунків за теплову енергію.

В п. 8.2 Договору зазначено, що оплата за теплову енергію, що споживається, здійснюється за рахунком-фактурою.

Згідно з п. 8.3 Договору розрахунок реалізованої теплової енергії Споживачу за звітний період здійснюється Теплопостачальною організацією за фактом відпуску теплової енергії на межу продажу теплової енергії Сторін, відповідно до тарифів тієї групи, до якої належать об`єкти та/чи приміщення Споживача (населення, бюджет, інші).

Згідно з п. 8.16 Договору несвоєчасне отримання Споживачем рахунку-фактури не звільняє Споживача від відповідальності за несплату за теплову енергію.

Позивач зазначив, що від відповідача скарг, претензій чи заперечень щодо кількості, якості та вартості отриманої теплової енергії, щодо суми боргу, тощо, не надходило, відповідно позивач поставив відповідачу теплову енергію вчасно, якісно та в повному обсязі.

Відповідач, порушивши порядок розрахунків за теплову енергію та умови Договору, не повністю оплатив за спожиту теплову енергію.

За період з листопада 2018 року по грудень 2018 року включно позивач відпустив відповідачу теплової енергії згідно рахунків-фактур № 5009 та 4436 за Договором по тарифам, встановленим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (також по тексту НКРЕКП) 217,97 Гкал на загальну суму 274 208,00 грн.

У лютому 2020 року позивач зробив перерахунок-донарахування за теплову енергію поставлену у листопаді-грудні 2018 року на підставі підпункту 2 пункту 2 постанови НКРЕКП України від 17.12.2019 № 2884.

З урахуванням перерахунку за листопад-грудень 2018 року та оплат, здійснених відповідачем (рахунок-фактура № 1193 від 29.02.2020), заборгованість відповідача на час звернення до суду з позовом складає 141 908,93 грн.

Тариф 1 590,88 грн за 1 Гкал встановлений на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 3225 від 29.12.2015 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 27.02.2018 № 239).

Тариф 1 048,34 грн за 1 Гкал встановлений на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 404 від 14.06.2018.

Згідно з пп. 4.2.1 та 4.2.3 Договору Споживач (відповідач) зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 постанови НКРЕКП від 17.12.2019 № 2884 «Про накладення штрафу на ПРАТ «Черкаське хімволокно» за порушення Ліцензійних умов з виробництва, транспортування га постачання теплової енергії, необхідності усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання ПРАТ «Черкаське хімволокно»» зобов`язане до 01 квітня 2020 року здійснити перерахунок за категоріями «бюджетні установи», «інші споживачі», «релігійні організації» не донарахованих коштів за спожиту теплову енергію за період з 28 жовтня по 31 грудня 2018 року.

Отже, позивач провів донарахування різниці вартості спожитої теплової енергії за тарифами, встановленими постановою НКРЕКП № 3225 від 29.12.2015 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 27.02.2018 № 239) і тарифами, встановленими постановою НКРЕКП № 404 від 14.06.2018, стверджуючи, що відповідач фактично спожив теплову енергію за тарифом, що є нижчим від економічно обґрунтованого тарифу встановленого на період листопад-грудень 2018 року, тому обов`язок по сплаті різниці лежить на відповідачеві.

Позивач зауважує, що тариф (ціна) на теплову енергію, яку позивач постачає за Договором відповідачу є державною регульованою ціною, яка запроваджується органом виконавчої влади, відповідно до його повноважень у встановленому законодавством порядку (ч. 3 ст. 189, ст. 191 Господарського кодексу України).

Враховуючи положення п. 1.1, 1.3, 8.2, 8.3 Договору, ч. 9 ст. 14. п. п. 1, 13 ч. 1 ст. 17, п. 7 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про природні монополії», постанови НКРЕКП від 17.12.2019 № 2884 позивач просить стягнути з відповідача 141 908,93 грн заборгованості за поставлену теплову енергію.

Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 404 від 14.06.2018, яка оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора-НКРЕКП 20.06.2018 та офіційно опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» (15.08.2018 № 152) у п. 13 вказано про внесення змін до постанови від 29 грудня 2015 року № 3225 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ПАТ «Черкаське хімволокно»:

абзаци другий та третій підпунктів 1 та 3 пункту 1 викласти в такій редакції:

«тариф на теплову енергію 1047,75 грн/Гкал (без ПДВ) (у тому числі: паливна складова 762,07 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової 285,68 грн/Гкал) за такими складовими:

тариф на виробництво теплової енергії 973,03 грн/Гкал (без ПДВ) (у тому числі: паливна складова 762,07 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової 210,96 грн/Гкал);

«тариф на теплову енергію 1048,34 грн/Гкал (без ПДВ) (у тому числі: паливна складова 762,63 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової 285,71 грн/Гкал) за такими складовими:

тариф на виробництво теплової енергії 973,62 грн/Гкал (без ПДВ) (у тому числі: паливна складова 762,63 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової 210,99 грн/Гкал)».

27 лютого 2018 року НКРЕКП прийняла постанову № 239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП». Згідно з цією постановою позивачу був установлений тариф на теплову енергію для інших споживачів, до яких відноситься і відповідач, в розмірі 1 590,88 грн за 1 Гкал без ПДВ.

Постанова НКРЕКП від 27.02.2018 № 239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» була опублікована газеті «Урядовий кур`єр» за 27.10.2018 № 202 і відповідно до вимог ч. 7 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» в редакції, чинній у 2018 році, набрала чинності з 28.10.2018.

Як вказано вище, 14 червня 2018 року НКРЕКП прийняла постанову № 404 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП». Згідно з цією постановою позивачу був установлений тариф на теплову енергію для інших споживачів, до яких відноситься і відповідач, в розмірі 1 048,34 грн за 1 Гкал без ПДВ. Ця постанова була опублікована газеті «Урядовий кур`єр» за 15.08.2018 № 152 і відповідно до вимог ч. 7 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» в редакції, чинній у 2018 році, набрала чинності з 16.08.2018.

Отже, у листопаді та грудні 2018 року одночасно були чинними Постанови НКРЕКП від 27.02.2018 № 239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» та від 14.06.2018 № 404 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП», яким для позивача були встановлені різні тарифи на теплову енергію для інших споживачів.

У рішенні від 03.10.97 № 4-зп Конституційний Суд України надав роз`яснення стосовно порядку набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. У цьому рішення суд зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori «наступний закон скасовує попередній».

З цього рішення Конституційного Суду України випливає, що з прийняттям нового акта, якщо ним не передбачено інше, автоматично скасовується діючий у часі раніше прийнятий однопредметний акт.

У даному випадку вбачається, що на час прийняття НКРЕКП постанови від 14.06.2018 № 404 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» раніше прийнята НКРЕКП постанова від 27.02.2018 № 239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» ще не діяла, оскільки не набрала чинності, тому автоматично вона не була скасована.

Навпаки, після набрання чинності постановою НКРЕКП від 27.02.2018 № 239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП», а саме з 28.10.2018, постанова НКРЕКП від 14.06.2018 № 404 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» була автоматично скасована.

Отже, з 28.10.2018 сторони за Договором мали застосовувати в обов`язковому порядку регульований тариф на теплову енергію, встановлений згідно з постановою НКРЕКП від 27.02.2018 № 239 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» в розмірі 1 590,88 грн за 1 Гкал без ПДВ.

Позивачем у лютому 2020 року було зроблено перерахунок-донарахування за надану відповідачу послугу з теплопостачання у листопаді-грудні 2018 року за рахунком-фактурою від 29.02.2020 № 1193 на суму 141 908,93 грн виходячи із тарифу 1 590,88 грн за 1 Гкал, яку відповідач мав оплатити.

На веб-сторінці за адресою https://www.nerc.gov.ua/data/filearch/ Catalog8/2019%20/02.12.2019/Akt-Cherkaske_himvolokno_02.12.2019-429.pdf оприлюднено складений НКРЕКП АКТ за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері теплопостачання та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії (сфера державного нагляду (контролю) від 02 грудня 2019 року № 429 стосовно ПрАТ «Черкаське хімволокно».

Акт складено за результатами перевірки ліцензованої діяльності за період діяльності з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, комісія з перевірки зареєстрована у журналі перевірок ліцензіата 19.11.2019, запис № 124.

Актом засвідчується, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» є теплогенеруючою, теплотранспортуючою, теплопостачальною організацією та виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води і застосовувало у 2017-2018 роках при реалізації кінцевим споживачам теплової енергії чи наданні послуг тарифи на теплову енергію/послугу, встановлені в розрізі категорій споживачів. Перевіркою встановлено, що в жовтні-грудні 2018 року (в період з 28.10.2018 по 31.12.2018) Товариство застосовувало тарифи на теплову енергію: для споживачів категорії бюджетні установи тариф у розмірі 1047,75 грн/Гкал. встановлений постановою НКРЕКП від 29.12.2015 № 3225 (зі змінами, внесеними постановою КРЕКП від 14.06.2018 № 404) всупереч тарифу в розмірі 1217,17 грн/Гкал, який був встановлений ліцензіату постановою НКРЕКП від 27.02.2018 № 239 для споживачів категорії інші споживачі тариф у розмірі 1048,75 грн/Гкал, встановлений постановою НКРЕКП від 29.12.2015 № 3225 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 4.06.2018 № 404), всупереч тарифу в розмірі 1590,88 грн/Гкал, який був встановлений ліцензіату постановою НКРЕКП від 27.02.2018 № 239. Вищезазначене свідчить про порушення вимог підпункту 9 пункту 3.2 глави Ліцензійних умов з постачання № 308 у частині здійснення постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються НКРЕКП у межах наданих повноважень. У висновках вказано, що фактично з 28 жовтня 2018 року до 31 грудня 2018 року Товариство мало застосовувати тариф на теплову енергію для споживачів категорії бюджетні установи та інші споживачі встановлені постановою НКРЕКП від 29.12.2015 № 3225 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП 27.02.2018 № 239). Ліцензіат застосовував постанову НКРЕКП від 14.06.2018 № 404, яка втратила чинність.

На офіційному веб-сайті НКРЕКП оприлюднено 23.12.2019 постанову 17.12.2019 № 2884 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Черкаське хімволокно» за порушення Ліцензійних умов з виробництва, Ліцензійних умов з транспортування, Ліцензійних умов з постачання теплової енергії, необхідність усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання». Постанову складено за результатами відкритого слухання Актів планової перевірки від 02 грудня 2019 року № 427, № 428 та № 429, накладено на ПрАТ «Черкаське хімволокно» штрафи і предписано в термін до 01 квітня 2020 року здійснити перерахунок за категоріями споживачів бюджетні організації, інші споживачі, релігійні організації недонарахованих коштів за спожиту теплову енергію за період з 28 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року, про що повідомити НКРЕКП з наданням підтверджуючих документів протягом 15 днів з дня закінчення терміну виконання.

Посилання на вказану постанову № 2884 міститься у направленому відповідачу рахункові-фактурі № 1193 від 29.02.2020.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою договірні відносини, що склалися між сторонами у даній справі, мають ознаки договору поставки, на які поширюються приписи ст. 712 ЦК України, згідно з якою продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою цієї статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 189 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Частинами 1 та 2 ст. 190 Господарського кодексу України передбачено, що державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку. Державне регулювання цін здійснюється згідно із Законом України «Про ціни і ціноутворення».

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, спір між сторонами виник через донарахування позивачем відповідачу у лютому 2020 вартості теплової енергії за іншою чинною постановою НКРЕКП, ніж та, яку було застосовано позивачем у листопаді-грудні 2018.

Згідно затвердженого Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, НКРЕКП є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України.

Комісія, зокрема, встановлює тарифи на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках і установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії; тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями.

Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій.

Рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Рішення НКРЕКП, які є нормативно-правовими актами, підлягають обов`язковій державній реєстрації в установленому законодавством порядку, за винятком рішень з питань установлення цін та тарифів (крім установлення цін та тарифів для населення) та рішень з питань функціонування оптового ринку електричної енергії.

Доказів скасування постанов НКРЕКП України щодо встановлення тарифів, які застосовує позивач у відносинах із відповідачем в межах виконання умов Договору у справу не подано.

Позивач є суб`єктом природних монополій з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, інформація про що занесена до Зведеного переліку суб`єктів природних монополій, розміщеного на офіційному сайті Антимонопольного комітету України в мережі Інтернет за адресою: https://amcu.gov.ua/zvedenij-perelik-subyektiv-prirodnih-monopolij.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (далі «Закон про ціни») передбачено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін (ч. 3 ст. 12 Закону про ціни).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (далі «Закон») Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг («Регулятор/ НКРЕКП»), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 3 ч. 2 п. 2-3 Закону Регулятор здійснює державне регулювання шляхом ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг та формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом. Згідно ст. 3 ч. 3 п. 6 Закону основними завданнями Регулятора є реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг.

У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що в лютому 2020 року позивачем було зроблено донарахування відповідачу за поставлену у листопаді-грудні 2018 року теплову енергію з урахуванням тарифу 1 590,88 грн за 1 Гкал. на підставі постанови НКРЕКП України від 29.12.2015 № 3225 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП 27.02.2018 № 239).

З урахуванням цього перерахунку за листопад-грудень 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 141 908,93 грн.

Згідно з п. 4.2.1 Договору Споживач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати, отриману на межі продажу, теплову енергію за тарифами, в обсягах та у строки, які встановлені цим договором.

Згідно з п. 1.1. Договору відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених Договором.

Отже умовами Договору ціна договору не регулюється, сторонами узгоджено, що вона визначається за встановленими тарифами.

Затверджені постановами НКРЕКП тарифи на теплопостачання є обов`язковими для виконання ПрАТ «Черкаське хімволокно». Тому зі свого боку відповідач, як споживач, повинен оплачувати спожиті ним послуги теплопостачання виключно за тарифами, які затверджуються постановами НКРЕКП і не регулюються договором від 01.10.2018 № 1160.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд дійшов до таких висновків.

Відповідач, відповідно до умов Договору, не виконав грошові зобов`язання щодо оплати поставленої йому позивачем в листопаді, грудні 2018 року теплової енергії, чим порушив права позивача на своєчасне і повне одержання плати за поставлену теплову енергію.

Отже, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором в натурі шляхом стягнення з відповідача на свою користь боргу в сумі 141 908,93 грн.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Факт наявності у відповідача перед позивачем боргу за теплопостачання в період листопада-грудня 2018 року позивачем належним чином доведений, документально підтверджений зібраними у справі доказами та відповідачем належним чином не спростований.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки ті спростовуються наведеними обставинами та вимогами законодавства. Відхиляє клопотання від 03 червня 2021 року про залучення доказів: копії листа від 25.08.2020 № 27/01, копії листа від 24.09.2020 № 35, копії довідок за період листопад-грудень 2018 року, як таких, що не стосуються предмету доказування.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

З відповідача на користь позивача належить примусово стягнути 141 908,93 грн донарахування основного боргу за поставлену теплову енергію на підставі договору № 1160 за період листопад-грудень 2018 року по тарифу 1 590,88 грн за 1 Гкал.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, з якого на користь позивача належить стягнути 2 270,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз» (вул. Благовісна, 269/105, м. Черкаси, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (проспект Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, ) 141 908,93 грн залишку основного боргу за поставлену теплову енергію за період листопад-грудень 2018 року на підставі договору № 1160 від 01.10.2018 про постачання теплової енергії та 2 270,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 17 червня 2021 року.

Суддя О.В. Чевгуз