Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/268/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Західноукраїнська гірнича компанія"

про: стягнення коштів в сумі 56 447,74 грн.

секретар судового засідання: Коваль С.М.;

представники:

від позивача: Гуз О.С.;

від відповідача: не з`явився;

ОПИС СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Західноукраїнська гірнича компанія" про стягнення коштів в сумі 56 447,74 грн., з яких 49 120,34 грн. заборгованість, 3 455,89 грн. пені, 850,63 грн. 3% річних та 3 020,88 грн. інфляційних втрат.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги аргументовані наступним.

20 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" та Приватним акціонерним товариством "Західноукраїнська гірнича компанія" укладено договір №11005-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу.

На виконання умов договору, позивачем за період з червня 2020 року - по серпень 2020 року поставлено відповідачу електричну енергію в кількості 17635 кВт-год, при цьому, загальна вартість поставленої електричної енергії становить 49 120,34 грн., що підтверджується актами приймання - передавання електричної енергії.

На вказану кількість та вартість спожитої електричної енергії, позивачем виставлено Відповідачу рахунки - фактури: № за червень 2020 року від 30 червня 2020 року; № за липень 2020 року від 31 липня 2020 року; № за серпень 2020 року від 31 серпня 2020 року.

У встановлений договором строк відповідач несвоєчасно не розрахувався за спожиту електричну енергію за період з червня 2020 року по серпень 2020 року, чим допустив порушення зобов`язання.

У зв`язку з порушенням зобов`язання позивачем нараховано відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3 відсотки річних.

Відзиву з відображенням своєї правової позиції відповідач суду не надав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, відзиву на позов не надав, причин нез`явлення в судове зсідання не повідомив.

Ухвала суду, що містила відомості про місце дату та час розгляду справи повернулась до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з правилами статті 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з положеннями статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд зазначає, що ухвала суду була направлена за адресою, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з нормами статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Враховуючи положення статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", статей 120, 242 ГПК України відповідач вважається повідомлений належним чином про місце дату та час розгляду справи.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 11 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 11 травня 2021 року розгляд справи відкладено на 08 червня 2021 року.

07 червня 2021 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

Щодо вказаної заяви суд зазначає, що згідно з правилами пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Вказані положення процесуального закону позивачу роз`яснено в ухвалі суду від 14 квітня 2021 року.

Перше судове засідання у даній справі відбулось 11 травня 2021 року.

Згідно з положеннями статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з приписами статті 118 ГПК України, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог після строків встановлених законом, вказана заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

В судове засідання представник відповідача не з`явився.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

20 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Західноукраїнська гірнича компанія" (відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №11005-ВЦ (договір), відповідно до предмету якого за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з умовами пункту 5.1. договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Відповідно до пункту 5.3. договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Згідно з положеннями пункту 5.4. договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно з умовами пункту 5.6. договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, зазначений у комерційній пропозиції.

Як визначено у підпункті 2.1. пункту 2 та пункті 3 комерційної пропозиції від 10 червня 2019 року, а також підпункті 2.1. пункту 2 та пункті 3 комерційної пропозиції від 10 грудня 2019 року, споживач здійснює оплату за фактично відпущену електричну енергію в розрахунковому періоді відповідно до даних комерційного обліку і наданих рахунків за спожиту електричну енергію.

По закінченню розрахункового періоду, постачальник здійснює остаточний розрахунок (перерахунок) за фактичним обсягом споживання електричної енергії споживачем та надає споживачу рахунок-фактуру на оплату за фактично спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку грошовими коштами на рахунок TOB "РОЕК", але не пізніше ніж до 10 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Як видно з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивачем за період з червня 2020 року по серпень 2020 року поставлено відповідачу електричну енергію на загальну суму 49 120,34 грн., що підтверджується актами приймання - передавання електричної енергії: №А- за червень 2020 року від 30 червня 2020 року; №А- за липень 2020 року від 31 липень 2020 року; №А- за серпень 2020 року від 31 серпня 2020 року.

Крім того, позивачем виставлено рахунки - фактури: № за червень 2020 року від 30 червня 2020 року; № за липень 2020 року від 31 липня 2020 року; № за серпень 2020 року від 31 серпня 2020 року.

Згідно з умовами пункту 9.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, його додатками та чинним законодавством.

Відповідно до пункту 9 комерційної пропозиції від 10 грудня 2019 року, що є додатком № 2 до договору, за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати. При цьому, пеня нараховується за весь період заборгованості її виникнення, починаючи з першого дня наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за спожиту електричну енергію, із встановленням терміну позовної давності щодо її стягнення у 3 (три) роки.

Керуючись положеннями пункту 9 комерційної пропозиції позивач за період з 11 вересня 2020 року по 09 квітня 2021 року нарахував відповідачу пеню в розмірі 3 455,89 грн.

Крім того, керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач нарахував відповідачу з 11 вересня 2020 року по 09 квітня 2021 року 850,63 грн. 3 відсотків річних та 3 020,88 грн. інфляційних втрат.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, заснованими на договорі, та стосуються прав та обов`язків щодо надання послуг з постачання електричної енергії. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої вважає свої права порушеними з причин неоплати відповідачем вартості поставленої електроенергії .

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі змістом статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з нормами статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з положеннями пункту 5.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Відповідно до приписів пункту 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів;.

Згідно з нормами пункту 4.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Судом встановлено порушення відповідачем строків оплати отриманого товару, докази оплати отриманої електроенергії згідно договору за період з червня по серпень 2020 року в матеріалах справи відсутні, враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 49 120,34 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з визначеннями статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Як урегульовано частиною 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з умовами пункту 9.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, його додатками та чинним законодавством.

Відповідно до пункту 9 комерційної пропозиції від 10 грудня 2019 року, що є додатком № 2 до договору, за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати. При цьому, пеня нараховується за весь період заборгованості її виникнення, починаючи з першого дня наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за спожиту електричну енергію, із встановленням терміну позовної давності щодо її стягнення у 3 (три) роки.

Керуючись положеннями пункту 9 комерційної пропозиції позивач за період з 11 вересня 2020 року по 09 квітня 2021 року нарахував відповідачу пеню в розмірі 3 455,89 грн.

Розрахунок штрафних санкцій судом перевірено, визнано обґрунтованим, а відтак позовні вимоги про стягнення 3 455,89 грн. пені підлягають до задоволення.

Згідно з правилами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано 3 відсотки річних в сумі 850,63 грн., та 3 020,88 грн. інфляційних втрат.

Наданий позивачем розрахунок судом перевірено, визнано законним та обґрунтованим.

Відповідно до приписів частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду

За результатами розгляду спору встановлені обставини щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача коштів в сумі 56 447,74 грн., з яких 49 120,34 грн. заборгованість, 3 455,89 грн. пені, 850,63 грн. 3% річних та 3 020,88 грн. інфляційних втрат, відтак вказані вимоги є законними, відповідачем не спростованими, а відтак такими, що мають бути задоволені.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку, що судові витрати позивача які складаються з суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн. покладаються на відповідача та підлягають до стягнення на користь позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Західноукраїнська гірнича компанія" (35811, Рівненська область, Острозький район, с.Бухарів, вул. Першого Травня 1, кв. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира 71-Б, ) 49 120 (сорок дев`ять тисяч сто двадцять) грн. 34 коп. заборгованості, 3 455 (три тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 89 коп. пені, 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 63 коп. три відсотки річних, 3 020 (три тисячі двадцять) грн. 88 коп. інфляційних втрат та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Позивач (Стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира 71-Б, ).

Відповідач (Боржник): Приватне акціонерне товариство "Західноукраїнська гірнича компанія" (35811, Рівненська область, Острозький район, с.Бухарів, вул. Першого Травня 1, кв. 3, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 14 червня 2021 року.

Суддя Качур А.М.