ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" червня 2021 р. Cправа № 902/93/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.,

За участю представників сторін:

прокурор Рудницька І.В., службове посвідчення №063857 від 11.05.2021;

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури (вул. Національна, 6а, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100) в інтересах держави в особі

Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (вул. Грушевського, буд. 29, с. Северинівка, Жмеринський район, Вінницька обл., 23126)

до: Джиги Таїси Андріївни ( АДРЕСА_1 )

про звільнення та повернення нежитлових приміщень комунальної власності, ціна позову 90 780,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Вінницької області 04.02.2021 надійшла позовна заява Заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області до Джиги Таїси Андріївни про звільнення та повернення нежитлових приміщень комунальної власності загальною площею 120 кв.м.

Згідно ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Судом зроблено запит від 05.02.2021 до Маньковецької сільської ради щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) Джиги Таїси Андріївни .

26.02.2021 до суду від Маньковецької сільської ради надійшла відповідь від 18.02.2021, в якій зазначено, що Джига Таїса Андріївна зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , документ, що підтверджує особу не значиться.

Ухвалою від 01.03.2021 позовну заяву залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено заступнику керівника Жмеринської місцевої прокуратури строк для усунення виявлених недоліків: 10 днів з дня направлення даної ухвали на електронну адресу зазначену в позовній заяві.

10.03.2021 на електронну адресу суду та 12.03.2021 засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява від 10.03.2021 № 02.33-693 вих-21 до якої додано додаткові докази на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 15.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05 квітня 2021 року.

Ухвалою від 05.04.2021 відкладено підготовче засідання на 27.04.2021 з підстав викладених у відповідній ухвалі.

26 квітня 2021 до суду від позивача надійшла заява в якій останній підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить подальший розгляд справи здійснювати у відсутність представника.

Ухвалою від 27.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 25.05.2021.

Ухвалою від 25.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/93/21 для судового розгляду по суті на 10 червня 2021 р.

На визначену судом дату з`явився прокурор, позивач та відповідач представників в судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись ухвалою суду надісланою на їх адреси. Ухвала від 25.05.2021 отримана відповідачем, за двома адресами 31.05.2021, що підтверджується трекінгами відстеження поштових відправлень «УКРПОШТА».

За таких обставин, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Письмових пояснень чи відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано, у зв`язку з чим, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 10.06.2021 судом долучено вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи в зв`язку з неявкою учасників процесу на проголошення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В позовній заяві прокурором зазначено, що Жмеринською місцевою прокуратурою, за результатами розгляду звернення Маньковецької сільської ради Барського району від 06.07.2020 № 100, адресованого Прокуратурі Вінницької області, встановлено порушення вимог законодавства у сфері використання об`єктів комунальної власності, а саме встановлено, що 16.02.2015 між Маньковецькою сільською радою Барського району (в подальшому - Орендодавець) та Фізичною особою- підприємцем Джигою Таїсою Андріївною (в подальшому - Орендар) укладено Договір оренди приміщення (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець надає, Орендар приймає в користування частину приміщення по АДРЕСА_2 , загальною площею 50 кв. м, для здійснення в ньому торгівлі продуктово-промисловою групою товарів.

Термін оренди визначається з 16.02.2015 по 15.02.2025 (п. 1.2. Договору).

Договір оренди вважається укладеним з моменту його підписання (п. 1.3. Договору).

Орендна плата складає 350,00 грн за місяць (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 4.2.1. Договору орендодавець зобов`язаний передати Орендарю в оренду майно згідно з цим Договором за актом приймання-передачі Майна.

За інформацією Маньковецької сільської ради Барського району № 112 від 24.07.2020, акт приймання-передачі майна між сільською радою та ФОП Джигою Т.А. відсутній.

Разом з тим, відповідно до комісійного акту від 09.03.2021, комісією проведено обстеження нежитлових приміщень комунальної власності загальною площею 120 кв.м., що розташовані на першому поверсі будинку культури за адресою: АДРЕСА_3 . Комісією встановлено, що в приміщенні проводиться торгівля продуктовими товарами. На вимогу комісії надати документи, що підтверджують право використання даного нежитлового приміщення, продавцем ОСОБА_2 надано договір оренди приміщення від 16.02.2015 року укладений між Маньковецькою сільською радою Барського району та Фізичною особою- підприємцем Джигою Таїсою Андріївною.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що укладений між Маньковецькою сільською радою Барського району та Фізичною особою- підприємцем Джигою Таїсою Андріївною договір оренди приміщення від 16.02.2015 є неукладеним, оскільки рішення сесії сільської ради щодо передачі в оренду ФОП Джизі Т.А. вищевказаної частини нежитлового приміщення відсутнє, оголошення в офіційних друкованих засобах масової інформації чи на веб-сайті сільської ради про намір передати частину нежитлового приміщення будинку культури в оренду - не розміщувались, конкурс на право оренди частини нежитлового приміщення будинку культури не проводився. Крім того при укладенні зазначеного вище Договору, а саме при визначенні розміру орендної плати, оцінка майна його сторонами, всупереч вимогам ст. 11 Закону, не проводилась та у даному Договорі відсутня така істотна умова, як страхування Орендарем взятого ним в оренду майна. Спірний договір оренди нотаріально не посвідчений та не зареєстрований у встановленому законом порядку, що підтверджується відсутністю відповідного запису в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та відмітки на самому договорі оренди.

Таким чином, договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності є неукладеним в силу положень Закону та означає відсутність юридичних підстав для виникнення правовідносин для сторін на підставі договору оренди, в тому числі підстав для користування відповідачем Джигою Т.А. приміщеннями за вищевказаною адресою.

Тому Джига Таїса Андріївна , яка відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.04.2017 припинила підприємницьку діяльність як ФОП за власним рішенням, зобов`язана звільнити та повернути орендоване майно, оскільки користується ним без належних правових підстав.

Щодо звернення прокурора в інтересах держави в особі Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частина 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" надає право прокурору здійснювати представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення таких інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У відповідності до п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України №3-рп/99 у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.

В обґрунтування порушення інтересів держави прокурор посилається на те, що суб`єктом владних повноважень - органом місцевого самоврядування не було вжито заходів щодо повернення незаконно наданого у користування комунального майна, Заступник керівника Жмеринської місцевої прокуратури представляє інтереси держави в суді, так як суб`єкт владних повноважень не належним чином здійснює цей захист.

Частиною 4 ст. 8 Закону України від 05.02.2015 № 157-УІІІ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (з врахуванням змін, внесених Законом України від 25.12.2015 № 925-УІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» щодо особливостей державної реєстрації органів місцевого самоврядування як юридичних осіб») передбачено здійснення реорганізації відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади.

Також, ч. 4 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» визначено, що з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, здійснюється реорганізація відповідних сільських, селищних, міських рад, розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» визначено, що Маньковецька сільська рада Барського району входить до складу Северинівської сільської об`єднаної територіальної громади з адміністративним центром в с. Северинівка.

Відповідно до рішення № 14 від 10.12.2020 2 сесії 8 скликання Северинівської сільської ради Жмеринського району «Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Северинівської сільської ради», Маньковецьку сільську раду Барського району приєднано до Северинівської сільської ради Жмеринського району.

Наразі, Северинівська сільська рада Жмеринського району є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Маньковецької сільської ради Барського району.

Територіальна громада с. Маньківці в особі Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області є власником спірного нежитлового приміщення, тому набуває статусу позивача.

Враховуючи викладене, даний позов прокурором заявлено на захист інтересів держави, в особі позивача оскільки правовідносини, пов`язані з наданням у користування на умовах оренди нерухомого майна комунальної власності, становлять суспільний та публічний інтерес, а незаконність дій органу місцевого самоврядування, на підставі яких майно комунальної власності передано у користування, такому суспільному інтересу не відповідає.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 28.04.2017 діяльність Джиги Таїси Андріївни, як Фізичної особи - підприємця є припиненою.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-125цс13 передбачено, що у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з відповідного реєстру) зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки остання не перестає існувати; фізична особа-підприємець відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

До таких же висновків дійшла і Велика палата Верховного суду в постанові від 05.06.2018 по справа № 338/180/17. Зокрема в цій же постанові Велика палата Верховного суду дійшла висновку, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 20 ГПК України, даний спір є підсудним саме господарському суду, що крім іншого підтверджується і судовою практикою, а саме постановою Великої палати Верховного суду від 05.06.2018 по справі № 338/180/17.

Приписами ст. 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" державну політику у сфері оренди здійснюють Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2015 між Маньковецькою сільською радою Барського району (в подальшому - Орендодавець) та Фізичною особою- підприємцем Джигою Таїсою Андріївною (в подальшому - Орендар) укладено Договір оренди приміщення (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець надає, Орендар приймає в користування частину приміщення по АДРЕСА_3 , загальною площею 50 кв. м, для здійснення в ньому торгівлі продуктово-промисловою групою товарів.

Термін оренди визначається з 16.02.2015 по 15.02.2025 (п. 1.2. Договору).

Договір оренди вважається укладеним з моменту його підписання (п. 1.3. Договору).

Орендна плата складає 350,00 грн за місяць (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 4.2.1. Договору орендодавець зобов`язаний передати Орендарю в оренду майно згідно з цим Договором за актом приймання-передачі Майна.

За інформацією Маньковецької сільської ради Барського району № 112 від 24.07.2020, акт приймання-передачі майна між сільською радою та ФОП Джигою Т.А. відсутній.

Разом з тим, факт використання Орендарем орендованого майна підтверджується комісійним актом від 09.03.2021.

Відповідно до якого, комісією проведено обстеження нежитлових приміщень комунальної власності загальною площею 120 кв.м., що розташовані на першому поверсі будинку культури за адресою: АДРЕСА_3 . Комісією встановлено, що в приміщенні проводиться торгівля продуктовими товарами. На вимогу комісії надати документи, що підтверджують право використання даного нежитлового приміщення, продавцем ОСОБА_2 надано договір оренди приміщення від 16.02.2015 року укладений між Маньковецькою сільською радою Барського району та Фізичною особою- підприємцем Джигою Таїсою Андріївною.

Підписаний сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною 2 ст. 180 Господарського кодексу України вказано, що істотними умовами договору є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено вичерпний перелік істотних умов договору оренди комунального майна, серед яких: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок нарахування амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Частина 2 ст. 284 Господарського кодексу України передбачає, що оцінка об`єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об`єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України ''Про оренду державного і комунального майна" та абзацу 2 п. 2 Методики, затвердженої постановою КМУ № 629 від 10.08.1995 "Про затвердження Методики оцінки об`єктів оренди. Порядку викупу орендарем оборотних матеріальних засобів та Порядку надання в кредит орендареві коштів та цінних паперів", оцінка обов`язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об`єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Пунктом 1 Методики оцінки об`єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 629 від 10.08.1995 (надалі за текстом рішення - Методика) передбачено, що відповідно до цієї Методики проводиться оцінка майна державних підприємств, установ та організацій, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), що передається в оренду.

Пунктом 2 вказаної Методики встановлено, що оцінка об`єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об`єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати.

Оцінка обов`язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об`єкта оренди була проведена більш як три роки тому та те, що передбачені цією Методикою послуги з проведення незалежної оцінки об`єкта оренди (активів, що входять до складу об`єкта оренди) та аудиторської перевірки об`єкта оренди оплачує орендар.

Відповідно до п. 19 Методики у разі оренди нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна здійснюється його незалежна оцінка.

Відповідно до п. 3 Методики поняття "незалежна оцінка" вживається у значенні, наведеному у Законі України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" незалежною оцінкою майна вважається оцінка, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках оренди майна, що перебуває у комунальній власності.

Перед укладанням Договору від 16.02.2015 Маньковецькою сільською радою Барського району та Фізичною особою- підприємцем Джигою Таїсою Андріївною, незалежна оцінка об`єкта оренди з метою визначення вартості майна для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати, не проводилася, про що зазначено у листах Маньковецької сільської ради Барського району № 112 від 24.07.2020 (а.с. 35) та Северинівської сільської ради Жмеринського району № 59 від 15.01.2021 (а.с. 48-49).

Отже, ставка орендної плати за частину нежитлового приміщення спільної власності територіальної громади селища встановлена не на підставі Методики.

Крім того, у договорі оренди від 16.02.2015 не зазначено вартості приміщення, яке передавалось в оренду.

Також, всупереч ст. 10 Закону України ''Про оренду державного і комунального майна", у вищезазначеному Договорі відсутня істотна умова договору щодо страхування орендарем взятого ним в оренду майна.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України передбачено наступне: договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 794 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо.

Спірний договір оренди частини приміщення нотаріально не посвідчений та не зареєстрований у встановленому законом порядку, що підтверджується відсутністю відповідного запису в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та відмітки на самому договорі оренди.

Вказані факти не спростовано відповідачем.

З вищенаведених фактичних обставин слідує, що органом місцевого самоврядування Маньковецькою сільською радою Барського району Вінницької області при укладенні договору від 16.02.2015 не дотримано вимоги чинного законодавства України.

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є обов`язковим для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Оскільки Договір оренди від 16.02.2015 не містить таких істотних умов, як об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації) та умов страхування орендарем взятого ним в оренду майна, тому наявні підстави вважати договір оренди майна від 16.02.2015 неукладеним.

Крім того, відсутність оцінки нерухомого майна на момент укладення Договору оренди від 16.02.2015 не забезпечує реалізацію вимог Закону України ''Про оренду державного і комунального майна" щодо обов`язкової оцінки орендованого майна (ст. 11 Закону), порядку визначення орендної плати (ст. 19 Закону), ефективного використання майна і визначення такої істотної умови правочину, як об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації).

А також, відсутність нотаріального посвідчення Договору оренди від 16.02.2015 не забезпечує реалізацію вимог ст. 640, 793, 794 Цивільного кодексу України.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Пунктом 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", передбачено що на підставі статті 215 Цивільного кодексу України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

При цьому, господарський суд враховує ч. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", згідно з якою не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 Цивільного кодексу України тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги 5 Цивільного кодексу України (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі № 916/729/17 та від 24.04.2018 у справі № 914/868/17.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Оскільки Маньковецька сільська рада Барського району Вінницької області нерухоме майно передала відповідачу з порушенням приписів законодавства, і як наслідок, у відповідача відсутні правові підстави для строкового користування таким майном, враховуючи не спростування відповідачем позовних вимог, господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність звільнення та повернення Джигою Т.А. нежитлових приміщень комунальної власності.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 165, 231, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Джигу Таїсу Андріївну ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) звільнити та повернути Северинівській сільській раді Жмеринського району Вінницької області (вул. Грушевського, буд. 29, с. Северинівка, Жмеринський район, Вінницька обл., 23126, ) частину приміщення під магазин - площею 52 кв. м, коридор - площею 18 кв. м, приміщення кочегарки - площею 50 кв. м, що знаходяться на першому поверсі будинку культури за адресою: вул. Грушевського (вул. Леніна), 34а, с. Маньківці, Барський район, Вінницька область, 23030, шляхом підписання акту приймання- передачі.

3. Стягнути з Джиги Таїси Андріївни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21000, ) 2270,00 грн. судових витрат за реквізитами (отримувач коштів: Вінницька обласна прокуратура, , банк отримувача: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, рахунок: ИА0003988).

4. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

5. Рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень та на відомі суду адреси електронної пошти учасників процесу: прокуратури - , , позивача - .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 22 червня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - прокуратурі (вул. Національна, 6а, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100)

3 - позивачу (вул. Грушевського, буд. 29, с. Северинівка, Жмеринський район, Вінницька обл., 23126)

4 - відповідачу (вул. Надрічна, буд. 3, с. Маньківці, Барський район, Вінницька обл., 23030)