ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2021м. ДніпроСправа № 904/4148/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Тетерятник А.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Ойл Плюс» (с. Княжичі, Києво-Святошинський район, Київська область)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгарант-Логістик» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Ойл Плюс» звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгарант-Логістик» про стягнення 100000грн - заборгованості, 117151,73грн - штрафу у розмірі 0,5% від несвоєчасно перерахованої (простроченої) суми за кожен день прострочення, 1925,76грн - 3% річних та 3500грн - витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів № 008 від 10.09.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлені нафтопродукти. Позивачем було здійснено поставку нафтопродуктів на суму 236758,68грн. Однак, відповідачем сплачено лише 136758,68грн і заборгованість становить 100000грн. З урахуванням п. 5.4 договору та ст. 625 ЦК України відповідач повинен також сплатити штраф у розмірі 117151,73грн і 3% річних - 1925,76грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2021 повторно зобов`язано відповідача виконати пункт 3 ухвали суду від 19.04.2021.

Відповідач відзив на позов не надав у зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Згідно з матеріалами справи товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгарант-Логістик» зареєстровано за адресою: 50036 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Бикова, буд. 10.

Саме за вказаною адресою направлялись ухвали суду від 19.04.2021, 17.05.2021.

Отримання відповідачем ухвали суду від 19.04.2021 підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 22.04.2021.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Ойл Плюс» (постачальник) і товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгарант-Логістик» (покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів № 008.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати нафтопродукти у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та повністю оплатити його ціну (вартість).

Відповідно п. 1.2 договору, якість товару, який передається у власність (поставляється) покупцю, повинна відповідати вимогам державних стандартів (ДСТУ) або технічних умов (ТУ), які діють на території України, що підтверджується паспортом якості виробника та/або сертифікатом відповідності (для товару, який підлягає сертифікації).

24.07.2020 сторони підписали специфікацію №1 до договору.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо поставки товару позивачем, вартості такого товару, його оплати відповідачем і періоду прострочення оплати.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 100000грн заборгованості, 1925,76грн - 3% річних та 6837,75грн - неустойки і відмовити в частині стягнення 110313,98грн неустойки з таких підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як зазначено вище, між сторонами було укладено договір поставки нафтопродуктів №008 від 10.09.2019.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачеві нафтопродукти на суму 236758,68грн, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 714 від 24.07.2020 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 714 від 24.07.2020.

Також, в матеріалах справи міститься виписаний позивачем рахунок №662 від 23.07.2020 на суму 236758,68грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4 специфікації №1 до договору оплата проводиться згідно pax. № 662 від 23 липня 2020 р. не пізніше 31.07.2020.

За твердженням позивача відповідачем з 24.07.2020 по 07.04.2021 проводилися часткові оплати, а саме: 10.08.2020 - 98000грн, 12.08.2020 - 22758,68грн, 23.09.2020 - 6000грн, 21.10.2020 - 5000грн, 04.11.2020 - 5000грн.

Таким чином, основний борг ТОВ «Трансгарант-Логістик» перед позивачем складає 100000грн.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача 3% річних за період з 01.08.2020 по 01.02.2021 складають 1925,76грн.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за період з 01.08.2020 по 01.02.2021 у розмірі 117151,73грн суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.4 договору, у випадку несвоєчасної оплати продукції згідно умов цього договору покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 0,5 % від несвоєчасно перерахованої (простроченої) суми за кожен день прострочення (тобто за кожен день не перерахування цієї суми).

Згідно з розрахунком позивача штраф у розмірі 0,5% за період з 01.08.2020 по 01.02.2021 складає 117151,73грн.

На думку суду зазначений штраф є фактично пенею.

Так, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, штраф нараховується у відсотках від певної суми невиконаного зобов`язання, а пеня обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання за певний період.

Враховуючи наведене законодавче визначення штрафу і пені нарахована позивачем сума в розмірі 117151,73грн за період з 01.08.2020 по 01.02.2021 є пенею і щодо порядку нарахування зазначеного виду неустойки повинні застосовуватись норми законодавства, які регулюють порядок нарахування саме пені.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням зазначеного законодавчого обмеження є правомірною належна до стягнення з відповідача сума пені за період з 01.08.2020 по 01.02.2021 в розмірі 6837,75грн.

Наведене також є підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення неустойки в сумі 110313,98грн.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 100000грн заборгованості, 1925,76грн - 3% річних та 6837,75грн - неустойки та відмовляє в частині стягнення 110313,98грн - неустойки.

Також, суд стягує з відповідача 1737,75грн витрат на правову допомогу з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи містяться копії: договору про надання правової допомоги №21/07-01 від 21.07.2020 разом з додатком №3 від 07.04.2021 до вказаного договору, акту здачі-приймання робіт (виконання послуги) від 08.04.2021, платіжного доручення №157 від 08.04.2021 про сплату на користь адвоката 3500грн.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позову суд розподіляє витрати позивача на надання правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача 1737,75грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Ойл Плюс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгарант-Логістик» про стягнення заборгованості в розмірі 219077,49грн задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгарант-Логістик» (50036 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Бикова, буд. 10, ідентифікаційний код 42586922) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Ойл Плюс» (54055 м. Миколаїв, вул. Чкалова, буд. 199/1, ідентифікаційний код 42684089) 100000грн - заборгованості, 6837,75грн - неустойки, 1925,76грн - 3% річних, 1631,58грн витрат по сплаті судового збору, 1737,75грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгарант-Логістик» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Ойл Плюс» 110313,98грн неустойки.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.06.2021.

Суддя В.О. Татарчук