ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Справа № 910/16850/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Ващенка В.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Филь Р.А.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КІТО-Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 (повний текст рішення складено 13.01.2021) (суддя Пукшин Л.Г.)

у справі № 910/16850/20 Господарського суду міста Києва

за позовом Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІТО-Україна"

про стягнення 306 492,68 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

1. Фізична особа-підприємець Сергієнко Володимир Іванович (далі - ФОП Сергієнко В.І., позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІТО-Україна" (далі - ТОВ "КІТО-Україна", відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, прийнятої судом до розгляду, просив стягнути з відповідача 189 160,77 грн основного боргу, 11 662,66 грн - 3% річних, 72 252,12 грн пені та 6 984,20 грн інфляційних втрат.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 1 від 27.09.2018 в частині розрахунків за поставлений товар.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/16850/20 (суддя Пукшин Л.Г.) позов ФОП Сергієнка В.І. задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "КІТО-Україна" на користь позивача основний борг у розмірі 189 160,77 грн, 3 % річних у розмірі 11 662,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 984,20 грн та судовий збір у розмірі 3 117,12 грн. В іншій частині позову відмовлено.

4. При ухваленні зазначеного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що матеріали справи не містять доказів повної сплати відповідачем основного боргу, а факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 189 160,77 грн у повному обсязі.

5. Також, суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, встановив, що такий розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

6. Водночас місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення пені, оскільки сторонами в договірному порядку не визначено ставку нарахування пені та відсутнє нормативне визначення її розміру.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

7. Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ "КІТО-Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/16850/20 повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ФОП Сергієнка В.І. залишити без задоволення.

8. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, під час ухвалення якого було неправильно досліджено докази, що призвело до недоведеності обставин, які мають значення для справи.

9. Скаржник зазначає, що за даними бухгалтерського обліку ТОВ "КІТО-Україна" у період дії договору № 1 від 27.09.2018 по травень 2020 року сума замовленого товару становить 2 862 320,67 грн, саме така сума й була сплачена відповідачем. Різницю вартості товару на суму 189 160,00 грн відповідач не замовляв, будь-яких інших документів, що підтверджують доставку чи самовивіз таких товарів, матеріали справи не містять.

10. Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

11. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 справу № 910/16850/20 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

12. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 задоволено клопотання ТОВ "КІТО-Україна" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/16850/20 та поновлено ТОВ "КІТО-Україна" зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КІТО-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/16850/20; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/16850/20; розгляд апеляційної скарги призначено на 08.06.2021 о 10:45; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 31.05.2021.

Позиції учасників справи.

13. У відзиві на апеляційну скаргу, надісланому до Північного апеляційного господарського суду 31.05.2021, позивач проти апеляційної скарги заперечує і просить суд відмовити в її задоволенні в повному обсязі, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Явка представників сторін.

14. У судове засідання, призначене на 08.06.2021, зявився представник позивача.

15. Представник відповідача (скаржника) у судове засідання 08.06.2021 не з`явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений судом про день, час та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не надходило.

16. З урахуванням вищевикладеного, з огляду на те, що неявка представника відповідача (скаржника) не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника відповідача (скаржника).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

17. 27.09.2018 між ФОП Сергієнком В.І. (Постачальник) та ТОВ "КІТО-Україна" (Покупець) був укладений договір поставки № 1 (далі - Договір).

18. За умовами п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві товар, а саме: м`ясо, овочі, фрукти, борошно, молочні продукти, масло та інше в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а Покупець - прийняти і своєчасно оплатити суму, вказану у видатковій накладній на товар у термін, передбачений Договором.

19. Вартість і кількість товару визначається у видаткових накладних (п. 2.1 Договору).

20. Відповідно до п. 2.2 Договору Покупець зобов`язаний провести розрахунок за поставлений товар по факту його отримання, але не більше ніж 7 (сім) календарних днів з дня поставки, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

21. Датою поставки вважається дата фактичного отримання товару, що підтверджується підписанням видаткової накладної уповноваженими представниками сторін (п. 4.4 Договору).

22. Згідно з п. 3.2 Договору Покупець зобов`язався своєчасно і належним чином прийняти товар і оплатити суму, вказану у видатковій накладній на товар у термін, передбачений Договором.

23. Цей договір набирає чинності з "27" вересня 2018 року і діє до "31" грудня 2018 року або до повного виконання зобов`язань по Договору (п. 8.1 Договору).

24. Пунктом 8.4 Договору передбачено, що у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за один місяць до його закінчення, даний Договір вважається пролонгованим на один календарний рік.

25. На виконання умов Договору позивачем у період з жовтня 2018 року по квітень 2020 року було поставлено відповідачу товар на загальну суму 3 051 481,44 грн, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними.

26. За доводами позивача, відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань за Договором здійснив лише часткову оплату поставленого товару - на суму 2 862 320,67 грн, у зв`язку з чим в останнього виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 189 160,77 грн.

27. З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями вих. № 123 від 26.05.2020, № 156 від 16.09.2020 та № 159 від 29.09.2020, в яких просив останнього сплати існуючу за Договором заборгованість у добровільному порядку.

28. У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору щодо повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про стягнення, з урахуванням заяви про зменшення, 189 160,77 грн основного боргу. Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань позивач просив суд стягнути з відповідача 11 662,66 грн 3 % річних, 72 252,12 грн пені та 6 984,20 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

29. За змістом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів.

30. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

31. У ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

32. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

33. Як вірно вказав суд першої інстанції, за своєю юридичною природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

34. Згідно з ч.ч. 1, 2, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

35. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

36. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

37. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

38. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

39. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

40. Як свідчать наявні у матеріалах справи видаткові накладні, підписані сторонами без зауважень і заперечень та скріплені печатками сторін, позивачем у період з жовтня 2018 року по квітень 2020 року було поставлено відповідачу товар на загальну суму 3 051 481,44 грн, який згідно з платіжними дорученнями був частково оплачений відповідачем на суму 2 862 320,67 грн.

41. З матеріалів справи вбачається, що зарахування коштів здійснювалось позивачем у порядку черговості здійснення поставок товару, оскільки оплати проводились відповідачем без посилання на видаткові накладні.

42. Згідно з 2.2 Договору Покупець зобов`язаний був провести розрахунок за поставлений товар у строк не більше ніж сім календарних днів з дня поставки, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

43. Однак доказів оплати товару на всю суму здійсненої позивачем поставки товару сторонами до матеріалів справи не надано.

44. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

45. Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

46. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

47. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

48. Дослідивши матеріали справи та перевіривши надані сторонами докази, оскільки матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем поставленого товару, а отже, факт заборгованості відповідача перед позивачем за Договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 189 160,77 грн.

49. Крім суми основного боргу, у зв`язку з простроченням оплати поставленого товару позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 11 662,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 984,20 грн та пеню у розмірі 72 252,12 грн.

50. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

51. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що такий розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованим.

52. За таких обставин, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 11 662,66 грн та інфляційних втрат у розмірі 6 984,20 грн.

53. Щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 72 252,12 грн, слід зазначити таке.

54. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

55. Згідно зі ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

56. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

57. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

58. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

59. У силу приписів ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

60. Отже, за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

61. Оскільки, сторонами в договірному порядку не визначено ставку нарахування пені та відсутнє нормативне визначення її розміру, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені.

62. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

63. Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про необґрунтованість позовних вимог колегією суддів апеляційної інстанції відхиляються, оскільки відповідач документально підтверджених заперечень щодо даних розрахунку позивача не надав, які і не навів контррозрахунку суми позовних вимог. Таким чином, відповідачем не спростовано у встановленому законом порядку доводів позивача.

64. З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги стосовно неправильного застосування місцевим господарським судом під час розгляду справи норм матеріального права відхиляються апеляційним господарським судом як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

65. Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

66. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/16850/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

67. Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхилені колегією суддів апеляційної інстанції як такі, що є необґрунтованими та не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

68. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КІТО-Україна" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/16850/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 910/16850/20.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 14.06.2021.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська