ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" червня 2021 р. Cправа № 902/154/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" (вул. Митрофана Довнар-Запольського, буд. 8, м. Київ, 03151)

до: Фізичної особи - підприємця Копитка Бориса Володимировича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 40 313,28 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 25/ДУЦІТ-105 від 16.02.2021 Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" з вимогою до Фізичної особи - підприємця Копитка Бориса Володимировича про стягнення заборгованості в розмірі 40 313,28 грн. та судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором зберігання майна № 13/20 від 01.04.2020 в частині відшкодування витрат на електроенергію в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.02.2021 позов залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

04.03.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява № 25/ДУЦІТ-136 від 26.02.2021, якою позивач зменшує розмір позовних вимог на 3 000,00 грн., та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 37 313,28 грн.

Процесуальна можливість зменшити розмір позовних вимог надана позивачеві пунктом другим частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з наведених у заяві обставин, враховуючи і те, що позивач подав заяву з дотриманням вимоги щодо надіслання її копії іншій стороні, суд дійшов висновку про необхідність прийняття поданої позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог та здійснення розгляду справи з її врахуванням.

Супровідним листом №25/ДУЦІТ-147 від 03.03.2021, що надійшов на адресу суду 10.03.2021, позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/154/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13.04.2021.

Ухвалою суду від 13.04.2021 відкладено підготовче засідання на 13.05.2021.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 10.06.2021, про що 13.05.2021 постановлено відповідну ухвалу.

08.06.2021 на електронну адресу суду надійшла заява б/н да дати (вх. № 01-34/5226/21 від 08.06.2021 ОСОБА_1 як представника позивача про розгляд справи за відсутності представників позивача.

Згідно довідки відповідального працівника апарату Господарського суду Вінницької області від 08.06.2021 зазначений документ не містить електронного цифрового підпису.

Згідно із ст.14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

Статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги" (ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Таким чином, відсутність електронного цифрового підпису на заяві заява б/н да дати (вх. № 01-34/5226/21 від 08.06.2021) робить неможливим ідентифікувати особу, що його підписала та подала.

Відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст.170 Господарського процесуального кодексу України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Оскільки електронна заява не містить ЕЦП, а тому не належить до офіційних документів, оригіналу заяви у паперовій формі на час проведення судового засідання до суду не надходило, а тому суд залишає її без розгляду.

На визначену судом дату представник позивача не з`явився.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався. Судом встановлено, що ухвала від 13.05.2021, адресована відповідачу, повернута суду без вручення з написом відділення поштового зв`язку наступного змісту: «за закінченням терміну зберігання адресат». Поряд з цим, ухвали суду про відкриття провадження у справі № 902/154/21 від 15.03.2021 та про відкладення розгляду справи від 13.05.2021 повернуті суду без вручення з написом відділення поштового зв`язку наступного змісту: «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому суд зважає на положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, відповідно до яких днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України. При цьому неотримання відповідачем ухвали суду є наслідком його бездіяльності, оскільки відповідне направлення здійснювалося на офіційну адресу його місця проживання згідно з відомостями, що містяться в ЄДРЮОФОП та ГФ.

Також судом 18.05.2021 розміщено оголошення на веб-порталі судової влади (сайт Господарського суду Вінницької області) про розгляд справи № 902/154/21 по суті, в якій відповідачем є Фізична особа - підприємець Копитко Борис Володимирович.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про час та місце судового слухання.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Разом з тим, відзив відповідача на позовну заяву до суду не надійшов.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 10.06.2021 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2020 між Державною установою «центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України» (позивач, за Договором Зберігач) та Фізичною особою - підприємцем Копитко Борисом Володимировичем (відповідач, за Договором Поклажодавець) укладено Договір зберігання майна №13/20. (надалі Договір)

За змістом п. 1.1. Договору Зберігач, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується за плату надавати послуги зберігання та складування (складське зберігання за адресою Вінницька обл. м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, буд. 17) за кодом CPV за ЄЗС ДК 021:2015 - код 63120000-6, а Поклажодавець зобов`язується оплачувати вказані послуги в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

За цим Договором на складське зберігання передається майно перелік, кількість і оцінка якого, мають бути визначені в складських документах та акті приймання-передачі, що видаються Зберігачем Поклажодавцеві безпосередньо після передання майна на зберігання. (а. 1.2. Договору)

Складське зберігання за цим Договором є платним. (п. 1.6. Договору)

Відповідно до п. 1.7. Договору місцем зберігання є нежитлове приміщення , без охорони, яке розташоване за адресою Вінницька область, м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, буд. 17.

Ціна Договору відповідно до Протоколу погодження договірної ціни (додаток №1 до Договору) за місяць становить 3600,00 грн, у т.ч. ПДВ20% 600,00 грн.. (п. 4.1. Договору)

За змістом п. 4.2. Договору ціна Договору не включає в себе плату за охорону майна та комунальні послуги. Витрати на оплату комунальних послуг нараховуються Зберігачем та надаються в окремо виставлених рахунках.

Відповідно до п. 7.1. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків - до повного взаєморозрахунку Сторін.

На виконання положень п. 4.2. Договору позивачем виставлено відповідачу рахунок відшкодування за електроенергію за 2020 рік № 20К-72 від 11.12.2020 на суму 45 313,28 грн.

Відповідач, за твердженням позивача, свої зобов`язання по відшкодуванню електроенергії виконав частково в сумі 8 000,00 грн.

Як зазначає позивач, з метою погашення заборгованості по відшкодуванню електроенергії, на адресу відповідача була направлена претензія № 25/ДУ ЦІТ-16 від 06.01.2021 з вимогою про погашення заборгованості, що утворилась за Договором.

Водночас, за інформацією ДП «Укрпошта» означена претензія не вручена адресату під час доставки.

На підтвердження своїх доводів позивачем надано обопільно підписаний Акт виконаних робіт (надання послуг) № 20К-72, за яким сторонами погоджено суму відшкодування за електроенергію за 2020 рік в розмірі 45 313,28 грн.; рахунок № 20К-72 від 11.12.2020 на суму 45 313,28 грн.; виписки по рахунку, відповідно до яких відповідачем, проведено два платежі на суму 5000,00 грн. та 3000,00 грн. на підставі рахунку № 20К-72 від 11.12.2020; претензію № 25/ДУ ЦІТ-16 від 06.01.2021.

З огляду на наведене, позивач звернувся до господарського суду за захистом свого порушеного права, з вимогою про стягнення з відповідача 37 313,28 грн. заборгованості по відшкодуванню за електроенергію за 2020 рік.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За змістом ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 947 ЦК України витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання. Витрати, які сторони не могли передбачити при укладенні договору зберігання (надзвичайні витрати), відшкодовуються понад плату, яка належить зберігачеві.

Так, п. 4.2. Договору Сторони погодили, що витрати на оплату комунальних послуг нараховуються Зберігачем та надаються в окремо виставлених рахунках.

Як зазначено вище в Акті виконаних робіт (надання послуг) № 20К-72 Сторонами погоджено суму відшкодування за електроенергію за 2020 рік в розмірі 45 313,28 грн., на оплату якого позивачем 11.12.2020 виставлено рахунок № 20К-72.

Проте, за наявними матеріалами справи, відповідачем зобов`язання по відшкодуванню електроенергії виконано частково в сумі 8 000,00 грн., і станом на день ухвалення рішення у справі, невідшкодованою є сума 37 313,28 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України)

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст .610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Поряд з цим суд зауважує, що матеріали справи не містять, і відповідачем не надано належних та достовірних доказів відшкодування позивачу вартості електроенергії на суму 37 313,28 грн.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому суд зважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву з обґрунтуванням своєї позиції щодо заявлених позовних вимог, не надав доказів виконання зобов`язань за Договором зберігання майна №13/20 від 01.04.2020 в повному обсязі.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи із оцінки наявних у справі доказів на предмет їх належності, допустимості, достовірності, достатності, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині судового збору, суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, судовий збір за позовною заявою покладається на відповідача в повному обсязі.

Поряд з цим судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем за платіжним дорученням № 62 від 17.02.2021 сплачено судовий збір в розмірі 2 189,00 грн.

При цьому суд зважає, що відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 р. становить 2270,00 грн.

Виходячи з положень наведених норм, та враховуючи, що позивачем визначено ціну позову в сумі 40313,28 грн., розмір судового збору за вказаним позовом становить 2 270 грн.

З огляду на наведене, виходячи з розміру сплаченого позивачем судового збору та розміру судового збору, що підлягає сплаті за вказаним позовом, з позивача підлягає стягненню до державного бюджету 81,00 грн. судового збору (2270,00 - 2189,00 = 81,00).

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Копитка Бориса Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" (вул. Митрофана Довнар-Запольського, буд. 8, м. Київ, 03151; ) 37 313 грн. 28 коп. - боргу та 2 270 грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" (вул. Митрофана Довнар-Запольського, буд. 8, м. Київ, 03151; ) в дохід Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; ; банк: Казначейство України; рахунок: UA3002856) 81 грн. 00 коп. судового збору.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відому суду адресу електронної пошти позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 15 червня 2021 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Митрофана Довнар-Запольського, буд. 8, м. Київ, 03151)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)