ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. Справа№ 910/18615/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №910/18615/20 (суддя Мельник В.І., повний текст складено - 05.03.2021) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 48 352,48 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 48 352,48 грн., з яких: 9106,75 грн. 3% річних та 39245,73 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної оплати дизельного пального ДП-3-Євро5-ВО та бензину автомобільного А-95-Євро5-Е5.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №910/18615/20 задоволено позовні вимоги; стягнуто із Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" інфляційні втрати в розмірі 39 245,73 грн., 3% річних в розмірі 9 106,75 грн., судовий збір в розмірі 2 102 грн.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на відсутність підстав для стягнення інфляційних, з огляду на те, що їх нарахування відбувалося за неповний місяць, а також вказує про своє скрутне фінансове становище, визначаючи наведене підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №910/18615/20; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Також, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

У встановлений судом строк від сторін жодних клопотань, в тому числі і про розгляд справи у судовому засіданні, до суду не надійшло.

Разом з тим, позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він заперечив, проти задоволення її вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп", як постачальником та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплєкт", як покупцем за результатами процедури публічної закупівлі був укладений договір поставки №53-129-01-19-01691 від 18.12.2018р.

Згідно п.1.1 Договору постачальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених у Договорі, поставити світлі нафтопродукти (надалі - Продукція) виробництва ВАТ "Мозирський НПЗ", РБ, АТ "Укргазвидобування", Україна для потреб ВП "Рівненської АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом", а покупець зобов`язувався в порядку і на умовах, визначених у Договорі, прийняти і оплатити Продукцію.

Відповідно до п.1.2 Договору, найменування, одиниці виміру і загальна кількість Продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначено в Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору.

Згідно Специфікації №1 до Договору, постачальник повинен був поставити покупцю дизельне паливо ДП-3-Євро5-ВО у кількості 89,291 тон та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 у кількості 31,956 тон, на загальну суму 3 968 451,27 грн., у т.ч. ПДВ. Максимальне допустиме відхилення фактичних показників загальної кількості від зазначеної у Специфікації в меншу сторону, згідно Специфікації №1, становило 5%.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв дизельне паливо ДП-3-Євро5-ВО та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 на загальну суму 3924573,37 грн., у т.ч. ПДВ, відповідно до видаткових накладних №РН-0005657, №РН-0005658, №РН-0005662, №РН-0005664, №РН-0005665 та №РН-0005678 від 20.12.2018р. (Акти приймання - передачі ТМЦ №041-35/2143, №041-35/2142, №041-35/2144, №041-35/2167, №041-35/2145 від 20.12.2018р. та №041-35/2187 від 21.12.2018р.)

Відповідачем зобов`язання з оплати, отриманих дизельного пального ДП-3-Євро5-ВО та бензину автомобільного А-95-Євро5-Е5, виконувались з порушенням, встановленого договором строку, у зв`язку з чим позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 9106,75 грн. 3% річних та 39245,73 грн. інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості позовних вимог, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.4.2 Договору, оплата поставленої Продукції за Специфікацією здійснюється Покупцем за кожну партію, що поставляється, протягом 10 робочих днів від дати підписання акту приймання - передачі поставленої Продукції.

Відповідачем зобов`язання з оплати отриманих дизельного пального ДП-3-Євро5-ВО та бензину автомобільного А-95-Євро5-Е5, виконувались неналежним чином, тобто з порушенням строків, встановлених договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 9106,75 грн. 3% річних та 39245,73 грн. інфляційних втрат, розрахунок яких перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

Стосовно доводів апелянта про відсутність підстав для стягнення інфляційних, з огляду на те, що їх нарахування відбувалося за неповний місяць, то колегія суддів звертається до позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, згідно якої сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання розрахунку інфляційних, здійсненого позивачем, необґрунтованим.

Стосовно посилань скаржника на скрутне фінансове становище, то колегія суддів зазначає, що наведені підстави можуть бути покладені в основу клопотання про зменшення розміру нарахувань, в свою чергу, відповідач такого клопотання ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не заявляв.

При цьому, колегія суддів зазначає, що скрутне фінансове становище не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення річних та інфляційних.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №910/18615/20 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №910/18615/20.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 17.06.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко