ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021 року м.Дніпро Справа № 908/2587/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Антоніка С.Г., Іванова О.Г. ( зміна складу колегії суддів відбулась на підставі розпорядження керівника апарату суду від 14.06.2021року)

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від скаржника: Стешенко В.Є., посвідчення №058619 від 14.12.2020 р., прокурор відділу;

від позивача: Острик С.Ю., ордер серії АР №1049533 від 02.06.2021 р., адвокат;

інші учасники процесу не з`явились, про час та місцйе проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 року (повний текст рішення складено 22.03.2021 року, суддя Смірнов О.Г.) у справі № 908/2587/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер", Запорізька область

до Держави в особі Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, м. Запоріжжя

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба), м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, м.Запоріжжя

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України, м. Київ

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, м.Запоріжжя

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління державної казначейської служби України у Новомиколаївському районі Запорізької області, Запорізька область

про стягнення збитків в сумі 30 577 988, 42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер" звернувся до Держави Україна в особі Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області із позовом про стягнення з Державного бюджету України збитків у розмірі 30 577 988,42 грн. шляхом списання з єдиного казначейського рахунку.

06.01.2021 позивач уточнив позовну заяву та просив суд вважати правильною та розглядати прохальну частину позовної заяви у наступній редакції: Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Лідер (код 30710162) збитки у розмірі 30 577 988,42 грн..

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 року у справі № 908/2587/20 позов задоволено частково.

Суд стягнув з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер" (30509228 (тридцять мільйонів п`ятсот дев`ять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 98 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 457 638 (чотириста п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 44 коп.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер" до Держави в особі Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення збитків в сумі 68 759, 44 грн. відмовлено.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер" на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м.Зап. Вознес./22030101, код отримувача 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача: UA3008513, код класифікації доходів бюджету 22030101) недоплачений судовий збір в сумі 403 669 (чотириста три тисячі шістсот шістдесят дев`ять) грн. 83 коп.

Не погодившись з рішенням суду, Запорізька обласна прокуратура в інтересах держави в особі Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 у справі № 908/2587/20 скасувати та у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер" відмовити повністю.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. ст. 7, 13, 20, 48, 52, 222, 231, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 1, ст. ст. 22, 353 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. ст. 7, 24 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 1, 37, 43, 49 Закону України «Про ветеринарну медицину», п. п. 2, 3, 7 Порядку відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої особам внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень) тварин або у зв`язку з проведенням процедур і робіт щодо ліквідації особливо небезпечних (карантинних) хвороб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2021 № 1003 (далі - Порядок № 1003), п. п. 1, 11 Порядку використання коштів резервного фонду бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 415 (далі - Порядок № 415), у зв`язку чим підлягає скасуванню із подальшою відмовою в задоволенні позову.

Апелянт посилається на те, що у спірних правовідносинах законодавством передбачено відшкодування ТОВ «Лідер» збитків, завданих внаслідок вилучення у нього тварин, заражених збудником вірусу «африканська чума», лише за рахунок та в межах коштів резервного фонду Новомиколаївського районного бюджету та на поворотній основі.

Позивач із вищенаведеним порядком відшкодування збитків погодився, про що свідчить його лист до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 04.05.2020 № 01/04-05-20 (а.с. 16-18 т. 3), у якому він повідомляв про неодноразові звернення щодо виділення коштів з резервного фонду районного бюджету, а також прохав вирішити питання щодо укладення договору про надання фінансової допомоги з відшкодування збитків.

Натомість, звертаючись до суду із позовом свої вимоги обґрунтував лише положеннями ст. 49 Закону « Про ветеринарну медицину» та просив стягнути кошти виключно з Державного бюджету України.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції на наведену неузгодженість дій позивача не звернув уваги та задовольнив позов на підставі норм законодавства, які не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Апелянт посилається на те, що держава не завдавала позивачу збитків, а відповідні втрати стали наслідком недотримання самим сільгосптоваровиробником зобов`язань з питань ветеринарної медицини, що призвело до спалаху та поширення небезпечної хвороби.

Крім того, апелянт вважає, що внаслідок невірного визначення суті спірних правовідносин суд першої інстанції помилково розглянув даний спір у порядку господарського судочинства, оскільки з огляду на те, що вимоги адресовані до суб єкта владних повноважень, а суть спірних правовідносин полягає не у праві або розмірі необхідних до відшкодування ТОВ «Лідер» збитків, понесених ним внаслідок запровадження карантинних заходів та вилученням інфікованих тварин, а рівні бюджету, з якого мають виділятися відповідні кошти, порядку їх надання та повернення, що повинно розглядатись у межах адміністративного судочинства.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 у справі № 908/2587/20 та прийняття нового рішення про відмову у позові.

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідер», надано відзив на апеляційну скаргу прокуратури Запорізької області, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи прокуратури, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 року у справі № 908/2587/20 колегією суддів у складі: головуючого судді Березкіної О.В., (доповідач), суддів: Дарміна М.О. , Іванова О.Г., розгляд справи призначено в судовому засіданні на 14.06.2021 об 12:00 хв. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,65, зал засідань №207.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 14.06.2021, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2021 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Березкіну О.В., (доповідач), суддів: Антонік С.Г., Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2021 року справи № 908/2587/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі : головуючого судді Березкіної О.В., (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

В судовому засіданні представник Запорізької обласної прокуратури підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Третьою особою-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державною казначейською службою України, м. Київ,та третьою особою-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управлінням державної казначейської служби України у Новомиколаївському районі, Запорізької області, надано клопотання про розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами в справі та за відсутності їх представників.

Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, м. Запоріжжя, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба), м. Київ, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, м.Запоріжжя, третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, м.Запоріжжя наданими їм процесуальними правами не скористались та не направили суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення, також наданими їм процесуальними правами не скористались та не направили в судове засідання 14.06.2021року своїх повноважних представників, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наприкінці вересня 2019 року ветеринарними фахівцями зафіксовано спалах африканської чуми свиней.

Розпорядженням № 01 начальника Новомиколаївського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області з 12:00 години 22.09.2019 введено режим карантинних обмежень на території с. Веселий гай та на свинотоварному комплексі ТОВ Лідер до отримання результатів відповідних лабораторних досліджень відібраного патологічного матеріалу з Дніпропетровської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Протоколом № 13 засідання Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Новомиколаївській районній державній адміністрації від 24.09.2019 було оголошено свиноферму ТОВ Лідер с. Веселий Гай Новомиколаївського району Запорізької області неблагополучним пунктом (епізоотичним осередком) щодо африканської чуми свиней та встановлено карантин з 24.09.2019 року. Цим же протоколом було затверджено план заходів щодо ліквідації та недопущення розповсюдження африканської чуми свиней на території Новомиколаївського району Запорізької області.

Пунктом 8 протоколу № 13 від 24.09.2019 вирішено Новомиколаївському районному управлінню Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області разом з Новомиколаївським районним сектором ГУ ДСНС України в Запорізькій області негайно визначити місце спалювання захворілих свиней на АЧС з епізоотичного осередка, у разі необхідності визначити ще одне місце для спалювання і захоронення омертвлених свиней.

Згідно із актом про вилучення сільськогосподарських тварин з метою їх знищення або забою при ліквідації особливо небезпечних (карантинних заходів) від 15.10.2019 здійснено вилучення при ліквідації спалаху вірусу африканської чуми свиней на свинофермі ТОВ Лідер (ІПН 30710162) в кількості 10911 голів загальною вагою 654330,0 кг., тобто, проведено повне знищення усього поголів`я свиней на фермі.

ТОВ Лідер 04.12.2019 подало до Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Новомиколаївській районній державній адміністрації клопотання про затвердження розміру збитків, завданих у зв`язку з виникненням надзвичайної ситуації та прийняттям надзвичайною протиепізоотичною комісією при райдержадміністрації рішення про запровадження карантину та вилучення сільськогосподарських тварин, заражених збудником вірусу африканська чума.

Відповідно до Методики оцінки збитків від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 № 175, загальний розмір збитків, завданих ТОВ Лідер, склав 30577988,42 грн.

Протоколом № 21 засідання Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Новомиколаївській районній державній адміністрації від 04.12.2019 комісія одноголосно дійшла висновку про завдану ТОВ Лідер шкоду у розмірі 30577988,42 грн.

Висновком Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Новомиколаївській районній державній адміністрації Запорізької області № 01 від 04.12.2019 на підставі Порядку відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої особам внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень) тварин або у зв`язку з проведенням процедур і робіт щодо ліквідації особливо небезпечних (карантинних) хвороб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 № 1003, визнано завдану ТОВ Лідер шкоду у розмірі 30 577 988,42 грн., з них розмір збитків від втрат тваринництва складає 30 509 228,98 грн. та розмір збитків від втрат сировини, матеріалів та напівфабрикатів 68 759,44 грн., внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень), протокол № 21 від 04.12.2019.

ТОВ Лідер звернулося до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області з проханням відшкодувати збитки у розмірі 30 577 988,42 грн.

Листом № 2810/01-01-20 від 04.12.2019 Новомиколаївська районна державна адміністрація Запорізької області повідомила, що станом на 04.12.2019 в районному бюджеті на 2019 рік по КПКВК МБ 3718700 Резервний фонд асигнування відсутні у зв`язку з чим відшкодувати збитки не має можливості.

Звертаючись до Держави Україна в особі Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області із позовом про стягнення з Державного бюджету України збитків у розмірі 30 577 988,42 грн., завданих внаслідок запровадження карантинних заходів на підприємстві та реквізиції тварин, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер" посилався на те, що внаслідок виникнення надзвичайної ситуації, пов`язаної із карантином тварин на території Новомиколаївського району Запорізької області, у нього були вилучені та забити тварини, а тому ТОВ Лідер має безумовне право на відшкодування завданих збитків, що передбачене ст. 49 Закону України Про ветеринарну медицину безпосередньо саме з Державного Бюджету України. Зазначає, що позивачу не відшкодовано збитки, завдані внаслідок запровадження карантинних заходів на його підприємстві та реквізиції тварин, хоча такий обов`язок покладений на державу Україна.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку шкода завдана не неправомірними діями або бездіяльністю, а саме у зв`язку із вилученням та забоєм тварин, що кореспондує з обов`язком, передбаченим статтею 49 Закону України « Про ветеринарну медицину» та ст.353 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Главою 25 ЦК України встановлено підстави для припинення права власності.

Так, ч. 1 ст. 346 ЦК України визначає, що право власності припиняється у разі, зокрема реквізиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦК України у разі стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії та за інших надзвичайних обставин, з метою суспільної необхідності майно може бути примусово відчужене у власника на підставі та в порядку, встановлених законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості (реквізиція).

Частина 3 вказаної статті визначає, що реквізоване майно переходить у власність держави або знищується.

Кодексом цивільного захисту України визначено, що:

п.9 ст.2: епізоотія - широке поширення заразної хвороби тварин за короткий проміжок часу, що значно перевищує звичайний рівень захворюваності на цю хворобу на відповідній території;

п.24: надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Відповідно до статті 5 Кодексу цивільного захисту України, надзвичайні ситуації класифікуються за характером походження, ступенем поширення, розміром людських втрат та матеріальних збитків.

Залежно від характеру походження подій, що можуть зумовити виникнення надзвичайних ситуацій на території України, визначаються такі види надзвичайних ситуацій:

1) техногенного характеру;

2) природного характеру;

3) соціальні;

4) воєнні.

Порядок класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Наказу № 658 від 06.08.2018 року «Про затвердження Класифікаційних ознак надзвичайних ситуацій», захворювання сільськогосподарських та/або диких тварин на екзотичні та особливо небезпечні інфекційні (карантинні) хвороби: африканська чума свиней, хвороба Ньюкасла, сибірка, ящур тощо, відноситься до надзвичайної ситуації природного характеру.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Новомиколаївській районній державній адміністрації від 24.09.2019 було оголошено свиноферму ТОВ Лідер с. Веселий Гай Новомиколаївського району Запорізької області неблагополучним пунктом (епізоотичним осередком) щодо африканської чуми свиней, встановлено карантин з 24.09.2019 року, затверджено план заходів щодо ліквідації та недопущення розповсюдження африканської чуми свиней на території Новомиколаївського району Запорізької області.

Актом від 15.10.2019 здійснено вилучення при ліквідації спалаху вірусу африканської чуми свиней на свинофермі ТОВ Лідер (ІПН 30710162) в кількості 10911 голів загальною вагою 654330,0 кг.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним посилання суду першої інстанції на те, що до спірних правовідносин застосовуються положення ст. 353 ЦК України, оскільки підтверджено настання надзвичайної обставини у вигляді епізоотії, суспільна необхідність щодо примусового відчуження майна у власника на підставі та в порядку, встановлених законом, тобто, реквізиція.

Статтею 7 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами:

1) гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності.

Частиною 1 ст. 49 Закону України Про ветеринарну медицину встановлено, що майнова шкода (збитки), завдана особам внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень) тварин або у зв`язку з проведенням процедур і робіт щодо ліквідації та профілактики карантинних хвороб, відшкодовується за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Це означає, що для відшкодування шкоди особа має доказати факт заподіяння майнової шкоди, розмір такої шкоди, а також існування причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та заходами з карантину (карантинними обмеженнями) тварин або проведення процедур і робіт щодо ліквідації та профілактики карантинних хвороб, що здійснювались на підставі рішення відповідної державної надзвичайної протиепізоотичної комісії.

При цьому, вказана норма містить імперативний припис щодо відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої особам внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень) тварин або у зв`язку з проведенням процедур і робіт щодо ліквідації та профілактики карантинних хвороб, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Умови відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої фізичним і юридичним особам внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень) тварин або у зв`язку з проведенням процедур і робіт щодо ліквідації особливо небезпечних (карантинних) хвороб визначаються Порядком відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої особам внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень) тварин або у зв`язку з проведенням процедур і робіт щодо ліквідації особливо небезпечних (карантинних) хвороб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 № 1003, далі Порядок відшкодування.

Згідно із пунктами 2, 3 Порядку відшкодування відшкодуванню підлягає вартість сільськогосподарських тварин, що були вилучені з метою знищення або забою.

Пунктом 7 Порядку відшкодування визначено, що розмір завданої майнової шкоди (збитків) затверджує комісія на підставі заяви або клопотання, що подаються фізичною або юридичною особою, відповідно до Методики оцінки збитків від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2002 р. № 175. У заяві зазначаються такі відомості про заявника: прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані (серія і номер, ким і коли виданий), реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби), місце проживання, перелік та розмір вартості майна (збитків), що підлягає відшкодуванню, у клопотанні юридичної особи - найменування, місцезнаходження, банківські реквізити, організаційно-правова форма, код ЄДРПОУ, перелік та вартість майна (збитків), що підлягає відшкодуванню. Заява або клопотання подаються до відповідної комісії за місцем запровадження карантинного режиму. Комісія протягом однієї доби розглядає і уточнює розмір завданої майнової шкоди (збитків) та складає висновок відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої особі внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень), або про відмову в такому відшкодуванні.

Зазначений висновок оформляється у трьох примірниках, перший з яких надсилається фізичній або юридичній особі, якій завдано майнову шкоду (збитки), другий - територіальному органу Казначейства, третій зберігається у місцевій держадміністрації. Після оформлення зазначеного висновку робиться запис у книзі обліку висновків відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої особам внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень), форма якої визначається Мінекономіки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 04.12.2019 подав до Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Новомиколаївській районній державній адміністрації клопотання про затвердження розміру збитків, завданих у зв`язку з виникненням надзвичайної ситуації та прийняттям надзвичайною протиепізоотичною комісією при райдержадміністрації рішення про запровадження карантину та вилучення сільськогосподарських тварин, заражених збудником вірусу африканська чума.

Висновком Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Новомиколаївській районній державній адміністрації Запорізької області № 01 від 04.12.2019 визнано завдану ТОВ Лідер шкоду у розмірі 30 577 988,42 грн., з них розмір збитків від втрат тваринництва складає 30 509 228,98 грн.

Таким чином, позивачем заявлені збитки, розраховані у відповідності та з дотримання Порядку відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої особам внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень) тварин або у зв`язку з проведенням процедур і робіт щодо ліквідації особливо небезпечних (карантинних) хвороб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 № 1003, що не було спростовано відповідачем, а тому висновки суду першої інстанції про стягнення збитків від втрат тваринництва з Державного бюджету України, є законними та обгрунтованими, а доводи апелянта в цій частині неспроможними.

Судом встановлено, що ТОВ Лідер звернулося до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області з проханням відшкодувати збитки у розмірі 30 577 988,42 грн.

Листом № 2810/01-01-20 від 04.12.2019 Новомиколаївська районна державна адміністрація Запорізької області повідомила, що станом на 04.12.2019 в районному бюджеті на 2019 рік по КПКВК МБ 3718700 Резервний фонд асигнування відсутні у зв`язку з чим відшкодувати збитки не має можливості.

В матеріалах справи міститься лист позивача № 01/04-05-20 від 04.05.2020, адресований голові Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, в якому позивач просив вирішити питання щодо прийняття відповідного рішення з визначенням умов подальшого укладення договору щодо надання фінансової допомоги з відшкодування збитків, завданих ТОВ Лідер у зв`язку з виникненням надзвичайної ситуації та прийняттям державною надзвичайною протиепізоотичною комісією рішення про запровадження карантину.

Однак, відповідно до листа № 0968/01-01-20 від 03.06.2020 Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області надана відповідь, що постановою Кабінету Міністрів України № 415 від 29.03.2002 питання повторного розгляду звернення не врегульовано, з метою ефективного управління коштами резервного фонду за умови дотримання законодавчо визначених норм та процедур щодо їх виділення, районна державна адміністрація не може укласти договір щодо надання фінансової допомоги з відшкодування збитків ТОВ Лідер.

Таким чином, позивач у передбаченому чинним законодавством порядку звертався до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області з заявою про відшкодування збитків, які не були відшкодовані.

Факт заподіяння шкоди (збитків), її розмір, а також існування причинно-наслідкового зв`язку між завданими збитками та заходами з карантину (карантинними обмеженнями) тварин або проведення процедур і робіт щодо ліквідації та профілактики карантинних хвороб підтверджується наявними у справі доказами.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що заподіяні позивачу збитки повинні відшкодовуватись за рахунок коштів резервного фонду відповідного бюджету лише на умовах повернення у відповідності до пункту 11 Порядку використання коштів з резервного фонду бюджету з огляду на наступне.

Відповідно до статті 24 Бюджетного кодексу України, резервний фонд бюджету формується для здійснення непередбачених видатків, що не мають постійного характеру і не могли бути передбачені під час складання проекту бюджету. Порядок використання коштів з резервного фонду бюджету визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення про виділення коштів з резервного фонду бюджету приймаються відповідно Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами місцевого самоврядування.

Резервний фонд бюджету не може перевищувати одного відсотка обсягу видатків загального фонду відповідного бюджету.

Кабінет Міністрів України (Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та виконавчі органи відповідних місцевих рад) щомісячно звітують перед Верховною Радою України (Верховною Радою Автономної Республіки Крим та відповідною місцевою радою) про витрачання коштів резервного фонду відповідного бюджету.

У Державному бюджеті України резервний фонд передбачається обов`язково. Рішення щодо необхідності створення резервного фонду місцевого бюджету приймає Верховна Рада Автономної Республіки Крим, відповідна місцева рада.

Пунктом 1 Порядку використання коштів резервного фонду бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 415, визначено, що цей Порядок визначає напрями використання коштів резервного фонду державного бюджету та місцевого бюджету і встановлює процедури, пов`язані з виділенням коштів резервного фонду відповідного бюджету та звітуванням про їх використання.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що резервний фонд бюджету формується для здійснення непередбачених видатків, що не мають постійного характеру і не могли бути передбачені під час складання проекту бюджету.

Відповідно до п. 4 Порядку резервний фонд бюджету встановлюється законом про Державний бюджет України або рішенням про місцевий бюджет загальною сумою без визначення головного розпорядника бюджетних коштів.

Розподіл бюджетного призначення резервного фонду відповідного бюджету провадиться за рішенням Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради (п. 5 Порядку).

Згідно з п. 6 Порядку кошти резервного фонду бюджету можуть використовуватися на здійснення, зокрема, заходів з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного, природного, соціального характеру; заходів, пов`язаних із запобіганням виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, на основі даних моніторингу, експертизи, досліджень та прогнозів щодо можливого перебігу подій з метою недопущення їх переростання у надзвичайну ситуацію техногенного та природного характеру або пом`якшення її можливих наслідків.

У пункті 11 Порядку зазначено, що кошти з резервного фонду бюджету виділяються на безповоротній основі або на умовах повернення, про що зазначається у рішенні про виділення коштів з резервного фонду бюджету. Кошти із резервного фонду бюджету суб`єктам господарської діяльності недержавної форми власності або суб`єктам господарської діяльності, у статутному фонді яких корпоративні права держави становлять менше ніж 51 відсоток, виділяються через головних розпорядників бюджетних коштів лише на умовах повернення. Умови повернення до відповідного бюджету коштів, виділених з резервного фонду бюджету, зокрема строки та поетапний графік, визначаються у договорі, укладеному між головним розпорядником бюджетних коштів та розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня або їх одержувачем.

Виходячи з положень Бюджетного кодексу України, Порядку використання коштів резервного фонду бюджету, колегія суддів вважає, що даний порядок стосується виключно взаємовідносин державного та місцевого бюджету щодо порядку виділення і використання коштів резервного фонду, тобто, відносини бюджетів різного рівня під час використання коштів, і не регулює правовідносини між відповідним бюджетом та конкретною фізичною або юридичною особою, якій завдані збитки внаслідок надзвичайних ситуацій.

При цьому п.11 Порядку, на який посилається апелянт, де зазначено, що кошти з резервного фонду бюджету виділяються на безповоротній основі або на умовах повернення, на думку колегії, стосується саме питання повернення коштів резервного фонду бюджетом відповідного рівня до резервного фонду Державного бюджету.

Крім того, колегія суддів зауважує, що імперативні норми ст.49 Закону України « Про ветеринарну медицину», прямо передбачають, що майнова шкода (збитки), завдана особам внаслідок запровадження карантину (карантинних обмежень) тварин або у зв`язку з проведенням процедур і робіт щодо ліквідації та профілактики карантинних хвороб, відшкодовується за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, дана норма не визначає, що такі збитки відшкодовуються на поворотній основі.

Таке тлумачення апелянта, на думку колегії суддів, нівелює сам принцип гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем дотриманий Порядок відшкодування майнової шкоди № 1003 від 31.10.2012 року, а розмір заподіяних збитків розрахований на підставі Методики оцінки збитків від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 № 175, та затверджений висновком Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Новомиколаївській районній державній адміністрації Запорізької області № 01 від 04.12.2019, а тому його вимоги підлягають задоволенню в розмірі втрат тваринництва.

Крім того, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що заподіяні збитки у відповідності до ст. 49 Закону України « Про ветеринарну медицину» підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Доводи апелянта про те, що справа не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, оскільки суть спірних правовідносин полягає не у праві або розмірі необхідних до відшкодування ТОВ «Лідер» збитків, понесених ним внаслідок запровадження карантинних заходів та вилученням інфікованих тварин, а рівні бюджету, з якого мають виділятися відповідні кошти, порядку їх надання та повернення, що повинно розглядатись у межах адміністративного судочинства, є неспроможними, оскільки спір виник у приватно-правовій сфері, пов`язаний з матеріальними вимогами позивача, а не щодо оскарження дій чи бездіяльності відповідачів.

Посилання апелянта на те, що держава не завдавала позивачу збитків, а відповідні втрати стали наслідком недотримання самим сільгосптоваровиробником зобов`язань з питань ветеринарної медицини, що призвело до спалаху та поширення небезпечної хвороби, колегія суддів також вважає неспроможними, оскільки захворювання сільськогосподарських тварин на африканську чуму свиней, відноситься до надзвичайної ситуації природного характеру, яка не залежить від дій чи бездіяльності позивача, та апелянтом не доведено, які саме зобов`язання з питань ветеринарної медицини були порушені позивачем.

Крім того, в даних правовідносинах держава виступає не як особа, яка завдала збитки позивачу, а як гарант конституційних прав громадян на захист права власності.

Щодо доводів апелянта про порушення судом норм процесуального права, оскільки резолютивна частина не відповідає проголошеній.

Так, за змістом резолютивної частини як проголошеного, так і виготовленого тесту рішення вбачається, що на користь позивача стягнуті заподіяні збитки у розмірі 30 509 228,98 грн., а не зазначення при проголошенні рішення реквізитів юридичних осіб є скороченням тексту при проголошенні, яка не спотворює і не змінює зміст прийнятого рішення і не є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до статті 277 ГПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд правильно вирішив спір, то доводи апелянта в цій частині не спростовують висновків суду по суті спору.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 року у справі № 908/2587/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення суду першої інстанції покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.06.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020 та 04.01.2021, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2021 у справі №908/2587/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу: Товариству з обмеженою відповідальністю "Лідер", Запорізька область, Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, м. Запоріжжя, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба), м. Київ, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, м.Запоріжжя, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України, м. Київ, третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, м.Запоріжжя, третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління державної казначейської служби України у Новомиколаївському районі Запорізької області, Запорізька область.