ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15.06.2021 Справа № 914/322/21
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства Теплокомуненерго, м. Львів
про розподіл судових витрат
у справі № 914/322/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства Теплокомуненерго, м. Львів
до відповідача: Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів
про стягнення 462927,81 грн.
Суддя Мороз Н.В.
При секретарі Банзула М.С.
Від позивача: Марочинський А.М.
Від відповідача: не з`явився
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/322/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства Теплокомуненерго до Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації про стягнення 462927,81 грн.
В судовому засіданні 01.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частину рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/322/21, яким позовні вимоги задоволено частково.
Повний текст рішення складено 11.06.2021.
Однак, як вбачається зі змісту рішення господарського суду від 01.06.2021 у справі № 914/322/21, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у даній справі, на час розгляду справи по суті не були документально підтверджені. Проте, позивач, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, до закінчення судових дебатів у справі заявив, що має намір подати докази судових витрат, понесених ним у зв`язку з розглядом справи.
Враховуючи наведене, вказаним рішенням суду було призначено судове засідання на 15.06.2021 для вирішення питання про розподіл судових витрат.
07.06.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 41 734,93 грн.
Представник позивача в судове засідання 15.06.2021 з`явився, заяву про розподіл судових витрат підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання 15.06.2021 не з`явився.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
При вирішенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.
За змістом ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 244 ГПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд встановив, що 21.01.2021 між адвокатом Марочинським Андрієм Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничим підприємством «Теплокомуненерго», укладено договір про надання правової допомоги №210121/1.
Згідно п.п. 1.1 -1.2 договору про надання правової допомоги № 210121/1, адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво, або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити адвокату надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Планові вид, характер, особливості та обсяги правової допомоги, що надаватимуться за договором, визначаються на підставі усного або письмового замовлення, погодженого сторонами. Вчинення дій, спрямованих на виконання замовлення, вважається його погодженням сторонами.
Адвокат надає правову допомогу клієнту протягом строку дії договору (п.2.4 договору про надання правової допомоги № 210121/1).
Згідно п. 3.2 договору про надання правової допомоги № 210121/1, клієнт зобов`язаний проводити оплату правової допомоги в розмірі та в порядку, передбаченому договором.
Згідно п. 3.4 договору про надання правової допомоги № 210121/1, адвокат зобов`язаний діяти в інтересах клієнта, докладати максимальних зусиль для найкращого, вчасного та оперативного надання правової допомоги.
Даний договір діє з моменту його укладення до 31.12.2023 року. Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік у разі відсутності письмових заперечень від будь-якої сторони про це, заявлених до завершення строку його дії (п. 4.1 договору про надання правової допомоги№ 210121/1).
Факт надання правової допомоги оформляється актом приймання-передачі, який містить інформацію про її характер, обсяги та вартість. Обсяг допомоги може визначатись переліком її видів та (або) годинами, потраченими на її надання та (або) вказанням періоду, протягом якого відбувалось надання правової допомоги (наприклад, тиждень, місяць тощо). (п.5.1 договору про надання правової допомоги№ 210121/1 ).
Згідно з п.5.2 договору про надання правової допомоги № 210121/1, акт приймання-передачі надається адвокатом та підписується клієнтом протягом 5-ти календарних днів після надання акта приймання-передачі клієнту.
Відмова від підписання акта приймання-передачі з боку клієнта повинна бути мотивована і викладена в письмовій формі. У разі неотримання адвокатом мотивованої письмової відмови протягом 5-ти днів після надання акта приймання-передачі клієнту, такий акт вважається погодженим з боку клієнта (п.5.3 договору про надання правової допомоги№ 210121/1).
Згідно п.6.1 договору про надання правової допомоги № 210121/1, сума грошових коштів, що підлягає сплаті клієнтом адвокату, вказується в письмовому замовленні на її надання (за його наявності) та/або в акті її приймання-передачі. У випадку розходження, сумою до оплати вважається та, яка вказана в акті приймання-передачі. Вартість правової допомоги визначається сторонами на їх власний розсуд в твердій сумі та/або виходячи з обсягу правової допомоги та /або як певний відсоток, частка або частина від суми спору (інтересу, вигоди, набутого та/або збереженого майна, майнових прав тощо).
Ціна договору визначається сумою коштів сплаченою клієнтом адвокату за ним ( п. 6.2 договору).
Між сторонами складено замовлення № 1 до договору № 210121/1 про надання правової допомоги (послуг у сфері права) від 21.01.2021.
Вартість надання правової допомоги становить 500,00 грн за кожну годину надання правової допомоги незалежно від досягнутого правового результату, якщо сторони не домовились про інше. Також, у випадку досягнення мети представництва, тобто досягнення інтересу клієнта, зазначеного в пункті 1, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду в розмірі 7,5 % від загальної суми грошових коштів, стягнутих судом на користь клієнта. (п. 2 замовлення).
Згідно п. 4 замовлення, клієнт сплачує адвокату на підставі акта приймання передачі правової допомоги, протягом 5-ти календарних днів від дати погодження сторонами акта приймання-передачі, якщо сторони не домовились про інше. Вартість правової допомоги та відшкодування витрат можуть сплачуватись авансом.
З виписок по особовому рахунку НОМЕР_1 належного ОСОБА_1 вбачається, що за періоди з 03.03.2021 по 03.03.2021, 20.04.2021 по 20.04.2021, 02.06.2021 по 02.06.2021 на виконання умов договору про надання правової допомоги № 210221/1 від 21.01.2021, ТзОВ НВП «Теплокомуненерго» здійснило оплату правової допомоги згідно замовлення № 1 від 21.01.2021 до договору № 210221/1 від 21.01.2021у справі №914/322/21 без ПДВ на загальну суму 7 000 грн.
Надання адвокатом Марочинським А.М правової допомоги ТзОВ «Науково-виробничому підприємству «Теплокомуненерго» у Господарському суді Львівської області при розгляді справи № 914/322/21 підтверджується: договором про надання правової допомоги від 21.01.2021 року №210121/1, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001173 від 28.09.2018, довіреністю на представництво інтересів від 05.10.2020, актом приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги) до договору № 210121/1 від 21.01.21 від 01.06.2021, виписками по особовому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 , за періоди з 03.03.2021 по 03.03.2021, 20.04.2021 по 20.04.2021, 02.06.2021 по 02.06.2021.
Як вказує Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд зазначає, що приписи частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України є аналогічними з приписами частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України.
Заяв від іншої сторони у даній справі щодо неспівмірності заявлених до стягнення судових витрат та їх зменшення не надходило.
Згідно з ч. 4, 6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідної правової позиції дотримується й Верховний Суд у Постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, та у Постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19.
Також у Постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони; обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг та кількістю разів участі представника позивача у судових засіданнях по даній справі.
Відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини ( Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (п. 28 постанови).
З урахуванням зазначеного в ч. 4 ст. 126 ГПК України щодо врахування співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у даній справі є обґрунтованими та підтверджуються належними та достатніми доказами.
Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.126, 129, 244 ГПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства Теплокомуненерго про ухвалення додаткового судового рішення щодо судових витрат задоволити частково.
3. В решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Додаткове рішення складено 16.06.2021.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Додаткове рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Суддя Н.В. Мороз