ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.05.2021 Справа № 905/198/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Мальованій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Луганського національного аграрного університету (92703, Луганська область, Старобільський район, місто Старобільськ, вулиця Слобожанська, будинок 68; )

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (84313, Донецька область, бульвар Машинобудівників, будинок 16; )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерства освіти і науки України (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 10; ).

про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ, поновлення права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га на підставі Державного акту на право постійного користування серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997, до складу якого входять земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0559, :04:000:0560, :04:000:0561, :04:000:0562, :04:000:0563, :04:000:0564, :04:000:0565, :04:000:0566, :04:000:0567, :04:000:0568, :04:000:0569, :04:000:0570, :04:000:0571, :04:000:0572, :04:000:0573, :04:000:0574, :04:000:0575, :04:000:0576, :04:000:0577, :04:000:0578, :04:000:0579, :04:000:0580, :04:000:0581, :04:000:0582, :04:000:0583, :04:000:0584, :04:000:0585, :04:000:0586, :04:000:0587, :04:000:0588, :04:000:0589, :04:000:0590, :04:000:0571, :04:000:0591, :04:000:0592, :04:000:0593, :04:000:0594, :04:000:0595, :04:000:0596, :04:000:0597, :04:000:0598, :04:000:0599, :04:000:0600, :04:000:0601, :04:000:0602, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0604, :04:000:0605, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0606, :04:000:0607, :04:000:0608, :04:000:0609, :04:000:0610, :04:000:0611, :04:000:0612, :04:000:0613, :04:000:0614, :04:000:0615, :04:000:0616, :04:000:0617, :04:000:0618, :04:000:0619, :04:000:0620, :04:000:0621, :04:000:0622, :04:000:0623, :04:000:0624, :04:000:0625, :04:000:0626, :04:000:0627, :04:000:0628, :04:000:0637, :04:000:0638, :04:000:0639, :04:000:0640, :04:000:0641, :04:000:0642, :04:000:0644,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Луганський національний аграрний університет звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ, поновлення права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га на підставі Державного акту на право постійного користування серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997, до складу якого входять земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0559, :04:000:0560, :04:000:0561, :04:000:0562, :04:000:0563, :04:000:0564, :04:000:0565, :04:000:0566, :04:000:0567, :04:000:0568, :04:000:0569, :04:000:0570, :04:000:0571, :04:000:0572, :04:000:0573, :04:000:0574, :04:000:0575, :04:000:0576, :04:000:0577, :04:000:0578, :04:000:0579, :04:000:0580, :04:000:0581, :04:000:0582, :04:000:0583, :04:000:0584, :04:000:0585, :04:000:0586, :04:000:0587, :04:000:0588, :04:000:0589, :04:000:0590, :04:000:0571, :04:000:0591, :04:000:0592, :04:000:0593, :04:000:0594, :04:000:0595, :04:000:0596, :04:000:0597, :04:000:0598, :04:000:0599, :04:000:0600, :04:000:0601, :04:000:0602, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0604, :04:000:0605, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0606, :04:000:0607, :04:000:0608, :04:000:0609, :04:000:0610, :04:000:0611, :04:000:0612, :04:000:0613, :04:000:0614, :04:000:0615, :04:000:0616, :04:000:0617, :04:000:0618, :04:000:0619, :04:000:0620, :04:000:0621, :04:000:0622, :04:000:0623, :04:000:0624, :04:000:0625, :04:000:0626, :04:000:0627, :04:000:0628, :04:000:0637, :04:000:0638, :04:000:0639, :04:000:0640, :04:000:0641, :04:000:0642, :04:000:0644.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.07.1997 року на підставі рішення Хрестищенської сільської Ради народних депутатів Слов`янського району Донецької області від 11.06.1997 Слов`янському радгоспу-технікуму виданий Державний акт на право постійного користування серії І-ДН № 004915, згідно якому зазначеному землекористувачеві надано у постійне користування 716,8 га землі в межах згідно з планом землекористування для виробництва сільськогосподарської продукції, забезпечення навчального процесу. Вказана земельна ділянка розташована на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області за межами населених пунктів.

На підставі наказу Міністерства агропромислового комплексу "Про перейменування радгоспів-технікумів" від 30.03.1998 № 99 Слов`янський радгосп-технікум перейменовано на Слов`янський державний аграрний технікум.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ припинено право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 716,8000 га, яка надана Слов`янському радгосп-технікуму для виробництва сільськогосподарської продукції, забезпечення навчального процесу на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І- ДН №004915, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 271 виданого 24.07.1997 на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області за межами населених пунктів, чим порушено право користування Луганського національного аграрного університету.

Представник позивача під час розгляду справи наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. 25.05.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував та просив поновити строк на подання відзиву. В обґрунтування підстав для поновлення процесуального строку відповідач посилався на фактичну відсутність працівників у відділі представництва в судах та інших органах юридичного управління у період з січня-квітень 2021 з огляду на масове вивільнення працівників, зайнятість в інших судових засіданнях, а також на те, що під час дії карантину, встановлені Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19 ), процесуальні строки, зокрема на подання відзиву, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву з огляду на наступне.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 15.10.2020 по справі № 922/2575/19, саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів.

Отже, на думку суду, відповідач не був позбавлений можливості взяти участь у судових засіданнях по даній справі у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду відповідно до частини 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України, проте не скористався своїм правом, у клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначив причин, які безпосередньо перешкоджають йому взяти участь у судових засіданнях.

Суд зазначає, що провадження у справі № 905/198/21 було відкрито ще 04.02.2021, а закриття підготовчого провадження відбулось 27.04.2021 на підставі відповідної ухвали, у зв`язку з чим представник відповідача мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву. Під час розгляду даної справи відповідач жодного разу не з`явився в судове засідання, що підтверджується протоколами судових засідань від 23.02.2021, від 11.03.2021, від 23.03.2021, від 20.04.2021, від 27.04.2021, та від 25.05.2021, про дату та час проведення яких був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження перебування його представників станом на дати та час судових засідань по даній справі в інших судових засіданнях, а також жодних відомостей щодо наявності вакантних місць у штатному розкладі відповідача.

Також під час розгляду даної справи від відповідача не надходило жодного клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, що на думку суду свідчить про небажання відповідача брати безпосередню участь у судових засіданнях та надати пояснення щодо своєї правової позиції по справі.

Разом із тим, 30.03.2021 від відповідача надійшов витребуваний ухвалами суду від 23.02.2021 та 11.03.2021 примірник Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області, розробленої Донецькою регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру", що на думку суду свідчить про наявність у відповідача можливості реалізації своїх процесуальних прав.

Третя особа в жодне судове засідання не з`явилась. 02.03.2021 на адресу суду від представника третьої особи надійшли пояснення по справі (т. 2, а.с. 125-128), в яких останній просив задовольнити позовні вимоги. У вказаних поясненнях третя особа наголошує на тому, що оспорюваний наказ виданий відповідачем про припинення права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 716,8000 га на підставі Державного акту, та ніяким чином не стосується припинення самого державного акту. Крім того, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.02.2010 припинена державна реєстрація Слов`янського державного аграрного технікуму (), а не Слов`янського радгоспу-технікуму. Крім того, припинення державної реєстрації Слов`янського державного аграрного технікуму () здійснено в результаті його реорганізації у Відокремлений структурний підрозділ «Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету» шляхом приєднання до університету на підставі наказу № 434, п. 2 якого визначено, що Луганський національний аграрний університет є правонаступником майнових прав та обов`язків реорганізованого Слов`янського державного аграрного технікуму. Таким чином, відповідач безпідставно застосовує положення п.п. «в» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України як підставу припинення права постійного користування землею.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

Державним актом на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997, виданим на виконання рішення Хрестищенської сільської ради Народних депутатів від 11.06.1997, зареєстрованим в книзі записів державних актів на право користування землею № 69-271, оформлено право Слов`янському радгоспу - технікуму на безстрокове постійне право користування земельною ділянкою загальною площею 716,8 га для виробництва сільськогосподарської продукції.

Наказом Міністерства агропромислового комплексу України № 99 від 30.03.1998 «Про перейменування радгоспів-технікумів» перейменовано Слов`янский радгосп-технікум у Слов`янский державний аграрний технікум.

В подальшому, наказом Міністерства аграрної політики України № 434 від 21.06.2007 «Про створення відокремлених структурних підрозділів Луганського національного аграрного університету у Донецькій області» реорганізовано у відокремлені структурні підрозділи Луганського національного аграрного університету з окремими правами юридичної особи шляхом приєднання їх до цього навчального закладу:

Донецький державний аграрний технікум у Донецький технікум Луганського національного аграрного університету;

Слов`янський державний аграрний технікум у Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету;

Горлівський технікум харчової промисловості у Горлівський технікум харчової промисловості Луганського національного аграрного університету.

Пунктом 2 вказаного наказу встановлено, що Луганський національний аграрний університет є правонаступником майнових прав та обов`язків реорганізованих Донецького державного аграрного університету, Слов`янського державного аграрного технікуму, Горлівського технікуму харчової промисловості.

Також пунктом 4.4. даного наказу вирішено матеріали з реорганізації Донецького державного аграрного технікуму, Слов`янського державного аграрного технікуму харчової промисловості (передавальний баланс станом на 1 липня 2007 року, звіт про роботу комісії, рішення органів статистики, акт передачі-приймання майна до Луганського національного аграрного університету) подати на затвердження Мінагрополітики та в установленому порядку здати на збереження в архів міністерства.

В подальшому, наказом Міністерства освіти і науки України № 168 від 19.02.2015 «Деякі питання передачі цілісних майнових комплексів навчальних закладів та державної установи із сфери управління Мінагрополітики та ДФС до сфери управління МОН» прийнято до сфери управління Міністерства цілісні майнові комплекси навчальних закладів та державної установи Мінагрополітики та ДФС згідно з додатком 1, до якого, зокрема, включено Відокремлений підрозділ «Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету».

Пунктом 3 вищезазначеного наказу зобов`язано комісії здійснити приймання-передачу та затвердити акти приймання-передачі за формою згідно з додатком до Порядку подання та розгляду пропозиції щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність та утворення і роботи комісії з питань передачі об`єктів у державну власність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482.

На виконання вищезазначеного наказу 30.09.2015 Міністерством освіти і науки України було затверджено акт приймання-передачі, згідно розділу 6 якого Міністерством аграрної політики та продовольства України передано до сфери управління Міністерства освіти і науки, зокрема, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Л. Бідного, б. 115, кадастровий номер :04:000:0083 загальною площею 716,8000 га, з них:

Рілля - 595,0 га;

Пасовища - 21,0 га;

Господарські двори - 23,8 га;

Господарські шляхи - 1,0 га;

Ліси - 67,0 га;

Інші - 9,0 га.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 11.07.2017 № 1010 Відокремлений підрозділ «Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету» перейменовано у Відокремлений структурний підрозділ «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету».

Заявою від 12.10.2020 № 05-01/20-620 Луганський національний аграрний університет звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з проханням внести до Національної кадастрової системи (Державного земельного кадастру) зміни до інформації щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами за переліком :04:000:0559 - :04:000:0642).

У відповідь на вищевказану заяву Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 27.10.2020 № 8-5-0.2-5449/2-20 запропонувало Луганському національному аграрному університету для внесення змін до Державного земельного кадастру та Поземельної книги в частині зміни землекористувача на земельні ділянки за кадастровими номерами :04:000:0559 - :04:000:0628, :04:000:0637 - :04:000:0642 звернутися до суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також у вказаному листі зазначено, що за інформацією міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську Головного управління відомості про вказані земельні ділянки внесені до Державного земельного кадастру 19.12.2019 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області, розробленої Донецькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» на підставі наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.02.2019 № 59 (із змінами, внесеними Держгеокадастром від 13.0.2019 №129). Відомості Державного земельного кадастру про користувача земельних ділянок відповідають відомостям, зазначеним у державному акті на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997 № 271 - Слов`янський радгосп-технікум.

В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 6234-СГ від 30.11.2020 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» припинено право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 716,8000 га надану Слов`янському радгосп-технікуму для виробництва сільськогосподарської продукції, забезпечення навчального процесу на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 271 виданого 24.07.1997 року на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області за межами населених пунктів.

Як вбачається зі змісту вказаного наказу, підставою для його прийняття зазначено статті 151, 92, 122, 141 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держеокадастру у Донецькій області з урахуванням доповідних записок в.о. заступника начальника Управління з контролю Кальчук К. від 27.11.2020 року за № 2001/3-20-0.41 та в.о. начальника юридичного управління Прокопенко Н. від 27.11.2020 за № 2002/3-20-0.6.

05.01.2021 адвокатом Гончаровою І.Т., з якою Луганським національним університетом укладено договір про надання правової допомоги № 09/11/2020 від 09.11.2020, на адресу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області направлено адвокатський запит № 1 від 04.01.2021 (т. 1, а.с. 84-85), яким запитувалась наступна інформація: чи є чинним станом на теперішній час державний акт на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 271, виданого 24.07.1997; чи вчинялись Головним управлінням Держгеокадастру в Донецькій області протягом 2020 та у теперішній час будь-які дії, спрямовані на припинення права постійного користування земельною ділянкою на підставі вказаного державного акту; чи видавались Головним управлінням Держгеокадастру в Донецькій області протягом 2020 та у теперішній час будь-які нормативно-правові акти, зокрема накази, розпорядження тощо, щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га, розташованої на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області за межами населених пунктів, наданої Слов`янському радгоспу-технікуму для виробництва сільськогосподарської продукції, забезпечення навчального процесу на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 271, виданого 24.07.1997.

У відповідь на вищезазначений адвокатський запит Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 13.01.2021 № 29-5-0.6-136/2-21 повідомило заявника про те, що ним було прийнято наказ «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» від 30.11.2020, в преамбулі якого вказано законодавчо визначені підстави припинення права постійного користування земельною ділянкою, яке було надано Слов`янському радгосп-технікуму.

В подальшому, адвокатом Гончаровою І.Т. на адресу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області направлено адвокатський запит № 04 від 15.01.2021 (т. 1, а.с. 89-90) про надання наступної інформації: 1) з яких підстав та обґрунтувань Головним управлінням Держгеокадастру в Донецькій області застосовано приписи статті 141 Земельного кодексу України у наказі «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» від 30.11.2020 № 6234-СГ як підставу для припинення права постійного користування земельною ділянкою; 2) яка саме інформація, факти, висновки тощо, викладені у доповідних записках в.о. заступника Управління з контролю Кальчук К. від 27.11.2020 року за № 2001/3-20-0.41, в.о. начальника юридичного управління Прокопенко Н. від 27.11.2020 року за № 2002/3-20-0.6, на які наявні посилання у преамбулі наказу «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» від 30.11.2020 № 6234-СГ, були враховані ГУ Держгеокадастру в Донецькій області при його виданні та з яких законодавчо визначених підстав? 3) причини та підстави неврахування при виданні наказу «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» від 30.11.2020 № 3234-СГ фактів та інформації, викладеної у заяві Луганського національного аграрного університету від 12.10.2020 № 05-1/20-620, адресованій ГУ Держгеокадастру в Донецькій області, та доданих до неї документів, які підтверджували правонаступництво Луганського національного аграрного університету усіх прав та обов`язків Слов`янського державного аграрного технікуму, у який був перейменований Слов`янський радгосп-технікум, у тому числі права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-Дн № 004915, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 271, виданого 24.07.1997?

У відповідь на вищезазначений адвокатський запит Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 22.01.2021 № 29-5-0.63-281/2-21 (т. 1, а.с. 91-95) повідомило про те, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо правонаступника Відокремленого структурного підрозділу "Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету", який припинив свою діяльність. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 18.04.2019 № 108-ДК із змінами від 20.05.2020 № 132-ДК та від 11.06.2020 № 176-ДК було здійснено державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки земельної ділянки, як об`єкта перевірки, державної форми власності орієнтовною площею 616,0000 га, що розташована за межами населених пунктів на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області. Під час перевірки було встановлено використання Відокремленим структурним підрозділом «Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету» самовільно, яким на земельні ділянки площею 616,0000 га було укладено договір на спільний обробіток земельних ділянок від 26.10.2011 № 13-м в інше користування ФОП Шестопалову Ю.М., який втратив чинність на підставі постанови Донецького апеляційного господарського суду від 04.09.2018 № 905/856/17. Решта земельних ділянок використовувалась, оброблялася та частково була засіяна озимими та яровими сільськогосподарськими культурами самим підрозділом. Також було встановлено, що використання, оброблення та посів сільськогосподарських культур на земельних ділянках, що згідно карти полів не входять до складу угідь рілля, тобто розорення пасовищ здійснено Відокремленим структурним підрозділом в порушення п. «і» ст. 211 Земельного кодексу України. Крім того, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру від 17.10.2019 № 312-ДК було проведено перевірку земельних ділянок державної власності площею 716,8000 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області, за результатами якої встановлено їх використання Відокремленим структурним підрозділом «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету» самовільно, без правовстановлюючих документів та державної реєстрації, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Також зазначено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 30.06.2020 № 263-ДК здійснено виїзд до місця розташування земельних ділянок, за результатами якого було встановлено факт невикористання земельних ділянок. Земельні ділянки були вкриті карантинною рослинністю. Вказані фактори були враховані при розробленні наказу Головного управління «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» від 30.11.2020.

Посилаючись на те, що в результаті видання відповідачем наказу «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» від 30.11.2020 № 6234-СТ Луганський національний аграрний університет фактично позбавився права постійного користування 77 земельними ділянками з кадастровими номерами :04:000:0559 - :04:000:0628, :04:000:0637 - :04:000:0642, :04:000:0644, які були сформовані внаслідок державної інвентаризації із земельної ділянки державної власності загальною площею 716,8000га, наданої Слов`янському радгоспу-технікуму для виробництва сільськогосподарської продукції, забезпечення навчального процесу на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ДН № 00415, та входять до складу вказаної земельної ділянки, позивач звернувся із даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Згідно приписів ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом.

Відповідно до положень ст.149 Земельного кодексу України земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні, можуть вилучатись у землекористувачів лише за їх згодою на підставі рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Стаття 22 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час видачі державного акта право постійного користування землею серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997) встановлювала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 вказав, що стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб (Постанова Кабінету Міністрів від 2 квітня 2002 року № 449 (чинна до 23 липня 2013 року).

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного суду України від 05.11.2019 про справі № 906/392/18 право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди ураховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 -149 ЗК України.

Така позиція відповідає висновку, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Тобто, вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 Земельного кодексу України.

Вимоги позивача у цій справі полягають в усуненні порушення його права постійного користування спірної земельною ділянкою землі з боку інших осіб. Реалізація таких вимог заявлена шляхом визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ, поновлення права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га на підставі Державного акту на право постійного користування серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997, до складу якого входять земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0559, :04:000:0560, :04:000:0561, :04:000:0562, :04:000:0563, :04:000:0564, :04:000:0565, :04:000:0566, :04:000:0567, :04:000:0568, :04:000:0569, :04:000:0570, :04:000:0571, :04:000:0572, :04:000:0573, :04:000:0574, :04:000:0575, :04:000:0576, :04:000:0577, :04:000:0578, :04:000:0579, :04:000:0580, :04:000:0581, :04:000:0582, :04:000:0583, :04:000:0584, :04:000:0585, :04:000:0586, :04:000:0587, :04:000:0588, :04:000:0589, :04:000:0590, :04:000:0571, :04:000:0591, :04:000:0592, :04:000:0593, :04:000:0594, :04:000:0595, :04:000:0596, :04:000:0597, :04:000:0598, :04:000:0599, :04:000:0600, :04:000:0601, :04:000:0602, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0604, :04:000:0605, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0606, :04:000:0607, :04:000:0608, :04:000:0609, :04:000:0610, :04:000:0611, :04:000:0612, :04:000:0613, :04:000:0614, :04:000:0615, :04:000:0616, :04:000:0617, :04:000:0618, :04:000:0619, :04:000:0620, :04:000:0621, :04:000:0622, :04:000:0623, :04:000:0624, :04:000:0625, :04:000:0626, :04:000:0627, :04:000:0628, :04:000:0637, :04:000:0638, :04:000:0639, :04:000:0640, :04:000:0641, :04:000:0642, :04:000:0644.

У справі, що розглядається, Луганський національний аграрний університет є правонаступником Слов`янського державного аграрного технікуму, у який був перейменований Слов`янський радгосп-технікум.

Як вже зазначалося, Наказом Міністерства агропромислового комплексу України № 99 від 30.03.1998 «Про перейменування радгоспів-технікумів» перейменовано Слов`янский радгосп-технікум у Слов`янский державний аграрний технікум.

Наказом Міністерства аграрної політики України № 434 від 21.06.2007 «Про створення відокремлених структурних підрозділів Луганського національного аграрного університету у Донецькій області» реорганізовано у відокремлені структурні підрозділи Луганського національного аграрного університету з окремими правами юридичної особи шляхом приєднання їх до цього навчального закладу, зокрема, Слов`янський державний аграрний технікум у Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету. Пунктом 2 казаного наказу встановлено, що Луганський національний аграрний університет є правонаступником майнових прав та обов`язків, зокрема, реорганізованого Слов`янського державного аграрного технікуму.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 168 від 19.02.2015 «Деякі питання передачі цілісних майнових комплексів навчальних закладів та державної установи із сфери управління Мінагрополітики та ДФС до сфери управління МОН» прийнято до сфери управління Міністерства цілісні майнові комплекси навчальних закладів та державної установи Мінагрополітики та ДФС згідно з додатком 1, до якого, зокрема, включено Відокремлений підрозділ «Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету».

На виконання вищезазначеного наказу 30.09.2015 Міністерством освіти і науки України було затверджено акт приймання-передачі, згідно розділу 6 якого Міністерством аграрної політики та продовольства України передано до сфери управління Міністерства освіти і науки, зокрема, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Л. Бідного, б. 115, кадастровий номер :04:000:0083 загальною площею 716,8000 га, з них:

Рілля - 595,0 га;

Пасовища - 21,0 га;

Господарські двори - 23,8 га;

Господарські шляхи - 1,0 га;

Ліси - 67,0 га;

Інші - 9,0 га.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 11.07.2017 № 1010 Відокремлений підрозділ «Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету» перейменовано у Відокремлений структурний підрозділ «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету».

Згідно п. 4 п. 1.8.4. Статуту Луганського національного аграрного університету відокремленим структурним підрозділом університету є Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету.

Таким чином, факт правонаступництва Луганським національним аграрним університетом прав та обов`язків Слов`янського державного аграрного технікуму підтверджується наявними в матеріалах справи наказом Міністерства агропромислового комплексу України № 99 від 30.03.1998 «Про перейменування радгоспів-технікумів», наказом Міністерства аграрної політики України № 434 від 21.06.2007 «Про створення відокремлених структурних підрозділів Луганського національного аграрного університету у Донецькій області», наказом Міністерства освіти і науки України № 168 від 19.02.2015 «Деякі питання передачі цілісних майнових комплексів навчальних закладів та державної установи із сфери управління Мінагрополітики та ДФС до сфери управління МОН», наказом Міністерства освіти і науки України від 11.07.2017 № 1010 «Про перейменування відокремлених структурних підрозділів Луганського національного аграрного університету», а також п. 4 п. 1.8.4. Статуту Луганського національного аграрного університету.

Крім того, факт правонаступництва Луганським національним аграрним університетом (в межах переданого йому майна) Слов`янського державного аграрного технікуму було досліджено під час розгляду інших судових справ. Так, під час розгляду справи №905/856/17 було встановлено, що Луганський національний аграрний університет є правонаступником (у межах переданого йому майна) Слов`янського державного аграрного технікуму, який започатковано з метою підготовки фахівців у галузі сільського господарства, що підтверджується п. 1.2. Положення про Відокремлений підрозділ "Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету" та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (п. 7.8. постанови Верховного суду від 17.01.2019 по справі № 905/856/17).

З наведеного вбачається, що у позивача як правонаступника (у межах переданого йому майна) Слов`янського державного аграрного технікуму не було жодних сумнівів щодо необхідності звернення до інших суб`єктів із заявою про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га на підставі Державного акту на право постійного користування серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997.

Як вбачається з матеріалів справи, заявою від 12.10.2020 № 05-01/20-620 Луганський національний аграрний університет звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з проханням внести до Національної кадастрової системи (Державного земельного кадастру) зміни до інформації щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами за переліком :04:000:0559 - :04:000:0642). У вказаному запиті було зазначено про те, що Луганський національний аграрний університет (як правонаступник Слов`янського державного аграрного технікуму, у який був перейменований Слов`янський радгосп-технікум) є правокористувачем земельної ділянки загальною площею 716,8 га, розташованої на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області, яка була надана на праві постійного користування Слов`янському радгоспу-технікуму для виробництва сільськогосподарської продукції та забезпечення навчального процесу згідно Державного акту на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997 № 271. Також заявником було надано докази на підтвердження правонаступництва, зокрема, наказ Міністерства агропромислового комплексу від 30.03.1998, наказ Міністерства аграрної політики України № 434 від 21.06.2007, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.09.2018 у справі №905/856/17.

У відповідь на вищевказану заяву Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 27.10.2020 № 8-5-0.2-5449/2-20 запропонувало Луганському національному аграрному університету для внесення змін до Державного земельного кадастру та Поземельної книги в частині зміни землекористувача на земельні ділянки за кадастровими номерами :04:000:0559 - :04:000:0628, :04:000:0637 - :04:000:0642 звернутися до суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також у вказаному листі було зазначено, що за інформацією міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську Головного управління відомості про вказані земельні ділянки внесені до Державного земельного кадастру 19.12.2019 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області, розробленої Донецькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» на підставі наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.02.2019 № 59 (із змінами, внесеними Держгеокадастру від 13.0.2019 №129). Відомості Державного земельного кадастру про користувача земельних ділянок відповідають відомостям, зазначеним у державному акті на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997 № 271 - Слов`янський радгосп-технікум.

Таким чином, за висновками суду, на момент винесення оскаржуваного наказу "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ Головне управлення Держгеокадастру було обізнано про те, що Луганський національний аграрний університет є правонаступником Слов`янського державного аграрного технікуму, у який був перейменований Слов`янський радгосп-технікум, якому було видано державний акт на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997 № 271, та, відповідно, були відсутні підстави для припинення права користування земельною ділянкою на підставі п. «в» ст. 141 Земельного кодексу України, а саме у зв`язку з припиненням діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Як зазначено у мотивувальній частині наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 6234-СГ від 30.11.2020 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», підставою для його прийняття зазначено статті 151, 92, 122, 141 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держеокадастру у Донецькій області з урахуванням доповідних записок в.о. заступника начальника Управління з контролю Кальчук К. від 27.11.2020 року за № 2001/3-20-0.41 та в.о. начальника юридичного управління Прокопенко Н. від 27.11.2020 за № 2002/3-20-0.6.

Тобто, з оскаржуваного наказу Головного управління Держгеокадастру вбачається, що він був виданий із посиланням на статті 15-1, 22, 122 Земельного кодексу України, які регламентують повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначають землі сільськогосподарського призначення та порядок їх використання та повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Тобто ці приписи земельного законодавства України не містять підстав припинення права постійного користування земельною ділянкою. Між тим, жодних відомостей щодо правових підстав для припинення права користування на підставі ст. 141 Земельного кодексу України у вказаному наказі не зазначено, а наявне лише посилання на доповідні записки в.о. заступника начальника Управління з контролю Кальчук К. від 27.11.2020 року за № 2001/3-20-0.41 та в.о. начальника юридичного управління Прокопенко Н. від 27.11.2020 за № 2002/3-20-0.6.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи доповідні записки в.о. заступника начальника Управління з контролю Кальчук К. від 27.11.2020 року за № 2001/3-20-0.41 та в.о. начальника юридичного управління Прокопенко Н. від 27.11.2020 за № 2002/3-20-0.6 судом було встановлено, що підставою внесення пропозицій щодо припинення права постійного користування вказано саме припиненням діяльності Слов`янського радгосп-технікуму, який згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинив свою діяльність 12.02.2010, а відомості про правонаступника відсутні, а земельну ділянку використовує Відокремлений структурний підрозділ «Слов`янський коледж Луганського націоналнього аграрного університету» на підставі державного акту на право постійного користування землею №І-ДН № 004945 від 24.07.1997, зареєстрованого за № 271.

Як вже зазначалося, підстави припинення права користування земельною ділянкою закріплені статтею 141 Земельного кодексу України серед яких добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи, зважаючи на положення частини 1 статті 141 ЗК, допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 911/4065/16, від 21.05.2018 у справі № 922/1017/17, від 31.10.2018 у справі № 916/1776/17; від 10.10.2018 у справі № 907/916/17, від 22.05.2019 у справі № 914/1104/18).

За таких обставин оспорюваний наказ не може вважатися таким, що виданий на підставі приписів чинного законодавства, оскільки діяльність Луганського національного аграрного університету, який є правонаступником (у межах переданого йому майна) Слов`янського державного аграрного технікуму, який започатковано з метою підготовки фахівців у галузі сільського господарства, що підтверджується п. 1.2. Положення про Відокремлений підрозділ "Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету" та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на момент видачі спірного наказу не припинилася. Інші законодавчо встановлені підстави припинення права постійного користування земельною ділянкою також були відсутні.

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, видаючи наказ № "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ, діяло всупереч вимогам закону, а саме статті 141 Земельного кодексу України, так як відсутні законодавчо визначені підстави для позбавлення Луганського національного аграрного університету права використання земельної ділянки його як правонаступника Слов`янського державного аграрного технікуму, у який був перейменований Слов`янський радгосп-технікум, якому було видано державний акт на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997 № 271, внаслідок припинення права постійного користування цією земельною ділянкою.

Відповідно до статей 13, 14, пункту 7 частини 1 статті 92 Конституції України правовий режим власності та користування землею визначається законами України. Правовий режим власності означає врегулювання нормами закону земельних відносин, порядку та умов поділу земель на категорії, правове визначення форм власності на землю, порядку набуття і здійснення права власності, а також права постійного чи тимчасового землекористування щодо управління землями тощо, реалізацію та позбавлення цього права, функції, компетенцію органів державної влади і місцевого самоврядування.

Суд вважає за необхідне значити, що згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

Поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації певного блага у внутрішньому праві країни. Згідно з Конвенцією, інші права та інтереси є активами, тому можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном».

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) друге речення того ж абзацу охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) другий абзац визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), пункти 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, а останнє - характеризуватися доступністю для заінтересованих осіб, чіткістю, наслідки його застосування мають бути передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, то Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), пункт 68, «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07), пункт 45).

ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б один із зазначених критеріїв сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном не буде дотриманий. І навпаки - встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

ЄСПЛ у рішенні «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року (Shtokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та № 37943/06, пункти 50 та 51) зазначив, що позбавлення власності можливе тільки при виконанні певних вимог. Суд вказує у своєму рішенні, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Виданням оспорюваного наказу всупереч вимогам земельного законодавства відповідач втрутився у право позивача на мирне володіння своїм майном на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, що є підставою для визнання його недійсним.

Згідно з пунктом "г" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Як зазначено в ч.1 ст.393 Цивільного Кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно із ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України- Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Основними завданнями Держгеокадастру є, крім іншого, розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підп. 31 п. 3 вищезазначеного Положення).

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

За ч. 1 ст. 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Такими суб`єктами відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України та наказу Мінагрополітики від 29 вересня 2016 року № 333 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру» є головні управління Держгеокадастру, а також відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗК України міські, селищні, сільські ради, що представляють об`єднані територіальні громади.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Оскільки судом під час розгляду даної справи встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, видаючи наказ № "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ, діяло всупереч вимогам закону, суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ.

Щодо позовних вимог про поновлення права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га на підставі Державного акту на право постійного користування серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997, до складу якого входять земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0559, :04:000:0560, :04:000:0561, :04:000:0562, :04:000:0563, :04:000:0564, :04:000:0565, :04:000:0566, :04:000:0567, :04:000:0568, :04:000:0569, :04:000:0570, :04:000:0571, :04:000:0572, :04:000:0573, :04:000:0574, :04:000:0575, :04:000:0576, :04:000:0577, :04:000:0578, :04:000:0579, :04:000:0580, :04:000:0581, :04:000:0582, :04:000:0583, :04:000:0584, :04:000:0585, :04:000:0586, :04:000:0587, :04:000:0588, :04:000:0589, :04:000:0590, :04:000:0571, :04:000:0591, :04:000:0592, :04:000:0593, :04:000:0594, :04:000:0595, :04:000:0596, :04:000:0597, :04:000:0598, :04:000:0599, :04:000:0600, :04:000:0601, :04:000:0602, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0604, :04:000:0605, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0606, :04:000:0607, :04:000:0608, :04:000:0609, :04:000:0610, :04:000:0611, :04:000:0612, :04:000:0613, :04:000:0614, :04:000:0615, :04:000:0616, :04:000:0617, :04:000:0618, :04:000:0619, :04:000:0620, :04:000:0621, :04:000:0622, :04:000:0623, :04:000:0624, :04:000:0625, :04:000:0626, :04:000:0627, :04:000:0628, :04:000:0637, :04:000:0638, :04:000:0639, :04:000:0640, :04:000:0641, :04:000:0642, :04:000:0644, суд зазначає наступне.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Аналогічний висновок, викладений у постановвх Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 923/364/19, від 16.06.2020 у справі № 904/1221/19.

З огляду на положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, пункту "а" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом поновлення прав.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц, від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, видаючи наказ № "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ, діяло всупереч вимогам закону, чим фактично позбавив Луганський національний аграрний університет як правонаступника Слов`янського державного аграрного технікуму, у який був перейменований Слов`янський радгосп-технікум, права постійного користування земельною ділянкою, виділеною на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997 № 271. Відповідно, відповідач фактично позбавив позивача можливості звернутися до державного рестратора для внесення змін до Державного земельного кадастру та Поземельної книги в частині зміни землекористувача на земельні ділянки за кадастровими номерами :04:000:0559 - :04:000:0628, :04:000:0637 - :04:000:0642, про яку було зазначено у листі Головного управлення Держгеокадастру у Донецькій області. Тобто, відповідач своїми діями не визнає права Луганського національного аграрного університету постійного користування земельною ділянкою, яке виникло на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997 № 271.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 59 від 21.02.2019 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» (з урахуванням змін, внесених наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 129 від 13.05.2019) вирішено провести у 2019 році захід з інвентаризації земель державної власності, а саме:

інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах об`єднаних територіальних громад (несформованих земельних ділянок сільськогосподарсько призначення державної власності та земельниз ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі крім земель, які знаходяться в постійному користуванні державних підприємств, установ та організацій) згідно з додатком 1, що додається;

інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності на території областей України (несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі), згідно з додатком 2, що додається. Як встановлено судом, Хрестищенська сільська рада Слов`янського району Донецької області включена до вказаного додатку.

Під час розгляду даної справи відповідачем було надано технічну документацію, згідно якої підставою для розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки є наступні документи: Постанова КМУ «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» від 31.01.2018 № 60-Р, Наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастру м. Києва 21.02.2019р. № 59, державного акту на право постійного користування землею І-ДН№ 004915, зареєстрованого за № 271 від 24.07.1997 року, виданого Слов`янському радгоспу-технікуму, державного акту на право постійного користування землею Б№ 003304, зареєстрованого за № 40 від 1978 року, виданого Слов`янському СельПТУ №6 Слов`янського району Донецької області, технічне завдання на виконання робіт з інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 988,0797 га в межах Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області та складання за їх результатами технічної документації із землеустрою.

Листом № 8-5-0.201-899/116-19 від 17.12.2019 Міськрайонне управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області погодило технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області (несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні в Державному земельному кадастрі), яка розроблена Державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру» Донецької регіональної філії на підставі наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.02.2019 № 59 (із змінами внесеними наказом Держгеокадастру від 13.05.2019 № 129).

Таким чином, на момент прийняття вказаного рішення до складу земельної ділянки, ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га, право постійного користування якою виникло на підставі Державного акту на право постійного користування серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997, входять земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0559, :04:000:0560, :04:000:0561, :04:000:0562, :04:000:0563, :04:000:0564, :04:000:0565, :04:000:0566, :04:000:0567, :04:000:0568, :04:000:0569, :04:000:0570, :04:000:0571, :04:000:0572, :04:000:0573, :04:000:0574, :04:000:0575, :04:000:0576, :04:000:0577, :04:000:0578, :04:000:0579, :04:000:0580, :04:000:0581, :04:000:0582, :04:000:0583, :04:000:0584, :04:000:0585, :04:000:0586, :04:000:0587, :04:000:0588, :04:000:0589, :04:000:0590, :04:000:0571, :04:000:0591, :04:000:0592, :04:000:0593, :04:000:0594, :04:000:0595, :04:000:0596, :04:000:0597, :04:000:0598, :04:000:0599, :04:000:0600, :04:000:0601, :04:000:0602, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0604, :04:000:0605, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0606, :04:000:0607, :04:000:0608, :04:000:0609, :04:000:0610, :04:000:0611, :04:000:0612, :04:000:0613, :04:000:0614, :04:000:0615, :04:000:0616, :04:000:0617, :04:000:0618, :04:000:0619, :04:000:0620, :04:000:0621, :04:000:0622, :04:000:0623, :04:000:0624, :04:000:0625, :04:000:0626, :04:000:0627, :04:000:0628, :04:000:0637, :04:000:0638, :04:000:0639, :04:000:0640, :04:000:0641, :04:000:0642, :04:000:0644, на які позивач просить поновити право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про державний земельний кадастр" відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Згідно відомостей з Публічної кадастрової карти України спірні земельні ділянки на дату винесення рішення по даній справі перебувають у державній власності, цільове призначення земельних ділянок: «01.09 Для дослідних і навчальних цілей Для виробництва сільськогосподарської продукції, забезпечення навчального процесу».

Положеннями статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

За змістом частини 12 статті 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується: у разі якщо поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем - власником земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - органом виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у разі поділу, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, - заставодержателем; у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - землекористувачем. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується замовником.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, поділу чи об`єднання земельних ділянок (абзац 1 частини 10 статті 24 вказаного Закону).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.11.2020 по справі № 904/6059/19, у разі поділу земельної ділянки змінюються межі, площа та кадастровий номер цієї земельної ділянки, проте обсяг прав попереднього землекористувача, набутий на таку земельну ділянку у встановленому законом порядку на підставі Державного акта на право постійного користування землею, не змінюється, у зв`язку з чим зміна кадастрового номера, здійснена з дотриманням вищенаведених норм закону, не є правовою підставою, передбаченою положеннями статті 141 Земельного кодексу України для, припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Суд зауважує, що державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

З аналізу актуальної судової практики, яка відображена у п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справу у спорах, що виникають із земельних відносин» вбачається, що у спорах, пов`язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування, а з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою захисту порушеного права, яке полягає у усуненні позивача від законного володіння земельною ділянкою, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині поновлення Луганському національному аграрному університету право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га, надану Слов`янському радгоспу-технікуму (правонаступником якого є Луганський національний аграрний університет) згідно рішення Ради народних депутатів від 11.06.1997 для виробництва сільськогосподарської продукції, забезпечення навчального процесу на підставі Державного акту на право постійного користування серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997, до складу якого входять (сформовані внаслідок державної інвентаризації) земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0559, :04:000:0560, :04:000:0561, :04:000:0562, :04:000:0563, :04:000:0564, :04:000:0565, :04:000:0566, :04:000:0567, :04:000:0568, :04:000:0569, :04:000:0570, :04:000:0571, :04:000:0572, :04:000:0573, :04:000:0574, :04:000:0575, :04:000:0576, :04:000:0577, :04:000:0578, :04:000:0579, :04:000:0580, :04:000:0581, :04:000:0582, :04:000:0583, :04:000:0584, :04:000:0585, :04:000:0586, :04:000:0587, :04:000:0588, :04:000:0589, :04:000:0590, :04:000:0571, :04:000:0591, :04:000:0592, :04:000:0593, :04:000:0594, :04:000:0595, :04:000:0596, :04:000:0597, :04:000:0598, :04:000:0599, :04:000:0600, :04:000:0601, :04:000:0602, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0604, :04:000:0605, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0606, :04:000:0607, :04:000:0608, :04:000:0609, :04:000:0610, :04:000:0611, :04:000:0612, :04:000:0613, :04:000:0614, :04:000:0615, :04:000:0616, :04:000:0617, :04:000:0618, :04:000:0619, :04:000:0620, :04:000:0621, :04:000:0622, :04:000:0623, :04:000:0624, :04:000:0625, :04:000:0626, :04:000:0627, :04:000:0628, :04:000:0637, :04:000:0638, :04:000:0639, :04:000:0640, :04:000:0641, :04:000:0642, :04:000:0644, оскільки вказана вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ, яка судом задоволена.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір відповідно ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Луганського національного аграрного університету до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Міністерства освіти і науки України, про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ, поновлення права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га на підставі Державного акту на право постійного користування серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997, до складу якого входять земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0559, :04:000:0560, :04:000:0561, :04:000:0562, :04:000:0563, :04:000:0564, :04:000:0565, :04:000:0566, :04:000:0567, :04:000:0568, :04:000:0569, :04:000:0570, :04:000:0571, :04:000:0572, :04:000:0573, :04:000:0574, :04:000:0575, :04:000:0576, :04:000:0577, :04:000:0578, :04:000:0579, :04:000:0580, :04:000:0581, :04:000:0582, :04:000:0583, :04:000:0584, :04:000:0585, :04:000:0586, :04:000:0587, :04:000:0588, :04:000:0589, :04:000:0590, :04:000:0571, :04:000:0591, :04:000:0592, :04:000:0593, :04:000:0594, :04:000:0595, :04:000:0596, :04:000:0597, :04:000:0598, :04:000:0599, :04:000:0600, :04:000:0601, :04:000:0602, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0604, :04:000:0605, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0606, :04:000:0607, :04:000:0608, :04:000:0609, :04:000:0610, :04:000:0611, :04:000:0612, :04:000:0613, :04:000:0614, :04:000:0615, :04:000:0616, :04:000:0617, :04:000:0618, :04:000:0619, :04:000:0620, :04:000:0621, :04:000:0622, :04:000:0623, :04:000:0624, :04:000:0625, :04:000:0626, :04:000:0627, :04:000:0628, :04:000:0637, :04:000:0638, :04:000:0639, :04:000:0640, :04:000:0641, :04:000:0642, :04:000:0644, - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" від 30.11.2020 № 6234-СГ.

Поновити Луганському національному аграрному університету (92703, Луганська область, Старобільський район, місто Старобільськ, вулиця Слобожанська, будинок 68; ) право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 716,8000 га, надану Слов`янському радгоспу-технікуму (правонаступником якого є Луганський національний аграрний університет) згідно рішення Ради народних депутатів від 11.06.1997 для виробництва сільськогосподарської продукції, забезпечення навчального процесу на підставі Державного акту на право постійного користування серії І-ДН № 004915 від 24.07.1997, до складу якого входять (сформовані внаслідок державної інвентаризації) земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0559, :04:000:0560, :04:000:0561, :04:000:0562, :04:000:0563, :04:000:0564, :04:000:0565, :04:000:0566, :04:000:0567, :04:000:0568, :04:000:0569, :04:000:0570, :04:000:0571, :04:000:0572, :04:000:0573, :04:000:0574, :04:000:0575, :04:000:0576, :04:000:0577, :04:000:0578, :04:000:0579, :04:000:0580, :04:000:0581, :04:000:0582, :04:000:0583, :04:000:0584, :04:000:0585, :04:000:0586, :04:000:0587, :04:000:0588, :04:000:0589, :04:000:0590, :04:000:0571, :04:000:0591, :04:000:0592, :04:000:0593, :04:000:0594, :04:000:0595, :04:000:0596, :04:000:0597, :04:000:0598, :04:000:0599, :04:000:0600, :04:000:0601, :04:000:0602, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0604, :04:000:0605, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0603, :04:000:0606, :04:000:0607, :04:000:0608, :04:000:0609, :04:000:0610, :04:000:0611, :04:000:0612, :04:000:0613, :04:000:0614, :04:000:0615, :04:000:0616, :04:000:0617, :04:000:0618, :04:000:0619, :04:000:0620, :04:000:0621, :04:000:0622, :04:000:0623, :04:000:0624, :04:000:0625, :04:000:0626, :04:000:0627, :04:000:0628, :04:000:0637, :04:000:0638, :04:000:0639, :04:000:0640, :04:000:0641, :04:000:0642, :04:000:0644.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (84313, Донецька область, бульвар Машинобудівників, будинок 16; ) на користь Луганського національного аграрного університету (92703, Луганська область, Старобільський район, місто Старобільськ, вулиця Слобожанська, будинок 68; ) судовий збір в сумі 4540,20 грн.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

У судовому засіданні 25.05.2021 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.06.2021.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова