ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. Справа№ 911/3713/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Хазанов А.В.;

від відповідача: Льовін С.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Димерського комбінату комунальних підприємств

на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2021 року (повний текст складено 22.04.2021)

у справі № 911/3713/20 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Державної екологічної інспекції Столичного округу

до Димерського комбінату комунальних підприємств

про стягнення 395 435,99 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Державна екологічна інспекція Столичного округу звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Димерського комбінату комунальних підприємств, в якому просить суд стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) 363 106,26 грн. шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Позов обґрунтований тим, що у процесі проведення планової перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, яка проводилася з 05.06.2019 по 10.06.2019, державними інспекторами було виявлено, що у процесі своєї господарської діяльності відповідач у період 27.02.2018 - 04.12.2018 використовував водні ресурси без належних дозвільних документів, а саме здійснював забір води з артезіанських свердловин без дозволу на спеціальне водокористування, що має наслідком застосування встановленої законом відповідальності у вигляді стягнення грошової шкоди. За результатами перевірки було складено відповідний акт та відповідачу був скерований припис від 10.06.2019 щодо усунення порушень природоохоронного законодавства. Позивач твердить, що вказані дії відповідача є порушенням ст. ст. 44, 48, 110 та 111 Водного кодексу України, та просить суд стягнути з відповідача шкоду, розраховану згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.04.2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не спростовано наявності порушення з боку Димерського ККП, а також не спростовано наявність права у позивача проводити перевірку, складати акт та розраховувати розмір збитків відповідно до норм цивільного законодавства та Положення; застосована Методика для розрахунку є чинною, а вихідні дані для розрахунку визначені коректно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Димерський комбінат комунальних підприємств звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2021 року у справі №911/3713/20 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За доводами апелянта, суд першої інстанції не врахував специфіку діяльності відповідача, яка полягає у безперервному надані послуг з централізованого водопостачання. Апелянт зазначає, що він вчасно звернувся за переоформленням дозволу, однак Державне агентство водних ресурсів України листами виставлялися вимоги щодо поданих позивачем розрахунків водоспоживання. Апелянт зазначає, що він не мав наміру видобувати підземні води без дозволу на спецводокористування, тоді як припинити водопостачання населенню, підприємствам і організаціям у зв`язку із відсутністю продовження терміну дії дозволу на спеціальне водокористування було протиправним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/3713/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 09.06.2021.

Явка представників сторін

08.06.2021 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Державною екологічною інспекцією Столичного округу в період з 05.06.2019 по 10.06.2019 на підставі наказу №907-П від 24.05.2019 "Про проведення планової перевірки" було проведено планову перевірку додержання суб`єктом господарювання Димерським ККП вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

За наслідками даної перевірки представниками позивача було складено Акт з додатками, яким встановлені порушення природоохоронного законодавства, зокрема: статей 4, 19 Кодексу України про надра (самовільне користування надрами, а саме забір води понад 300 куб.м. на добу з підземних водних об`єктів без Спеціального дозволу на користування надрами); ст. 6, 44 Водного кодексу України (самовільне водокористування у період з 27.02.2018 по 04.12.2018 (розрив між Дозволом на спеціальне водокористування, виданим Департаментом екології та природних ресурсів Київської ОДА від 27.02.2015 №85/4 з терміном дії до 27.02.2018 та Дозволом на спеціальне водокористування, виданим Державним агентством водних ресурсів України від 04.12.2018 №585/КВ/49д-18 із терміном дії до 04.12.2023).

Даний акт підписали державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Столичного округу Руденок Б.М. та Приходько В.В. та директор Димерського ККП, який підписав вказаний акт без зауважень. Крім того, директор Димерського ККП розписався за отримання примірника Акту на 20 сторінках.

За результатами перевірки також було складено припис від 10.06.2019, згідно із яким Димерський ККП було зобов`язано у тому числі отримати спеціальний дозвіл на користування надрами для відбору води з підземних джерел, не здійснювати водозабір без дозволу на спеціальне водокористування та без спеціального дозволу на користування надрами, не перевищувати ліміти добового та річного водозабору.

Як зазначає позивач, він звертався до відповідача із претензією від 08.08.2019 №85/2019 про відшкодування збитків у сумі 395 435,99 грн., заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів, до якої було додано відповідний розрахунок.

Відповідач надав позивачу відповідь від 05.09.2019 №287 на претензію від 08.08.2019 №85/2019, у якій зазначав про те, що підприємством були подані документи Державному агентству України з водних ресурсів для видачі нового спецдозволу ще на початку 2018 року. Тривалий час велася переписка, що посвідчується відповідними листами, що й стало причиною довготривалого погодження документації. Однак відповідач був зобов`язаний забезпечувати безперебійне водопостачання та водовідведення для мешканців селища Димер відповідно до вимог постанови КМУ від 05.07.2019 №690 та договорів із споживачами, у зв`язку з чим не міг не здійснювати водозабір у період з березня по грудень 2018 року. Також відповідач зазначав про сплату у вказаний період збору за спецводокористування, про що надавав платіжні документи.

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога до відповідача про стягнення збитків, заподіяних державі самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частиною 1 статті 149, статтею 151 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Згідно статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Стаття 50 Конституції України гарантує кожному право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Положеннями ст. 66 Конституції України встановлено, що кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду в повному обсязі.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Приписами частин 2, 3 статті 2 Водного кодексу України передбачено, що водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства. Земельні, гірничі, лісові відносини, а також відносини щодо використання та охорони рослинного і тваринного світу та об`єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря, виключної (морської) економічної зони та континентального шельфу України, що виникають під час користування водними об`єктами, регулюються відповідним законодавством України.

Відповідно до статей 46, 48 Водного кодексу України, водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється лише на підставі дозволу (пункт 9 частини 1 статті 44, частина 1 статті 49 Водного кодексу України).

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. Видача (переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно (частини 2, 4 статті 49 Водного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра (в редакції чинній на момент проведення перевірки), надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно з ст. 21 Кодексу України про надра, надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених ст. 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в період з 27.02.2018 по 03.12.2018 відповідачем здійснювався забір підземних вод без спеціального дозволу водокористування, що підтверджується актом планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Акт від 10.06.2019 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є чинним, в судовому порядку не оскаржувався.

Відповідач наголошує, що затримка в отриманні дозволу виникла не з вини відповідача та ним вчасно вживались заходи по отриманню дозволу на спеціальне водокористування. Відповідач зазначив, що він неодноразово звертався до Державного агентства водних ресурсів України за отриманням дозволу на спеціальне водокористування.

Частиною 5 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" встановлено, що підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, листами Державного агентства водних ресурсів України від 07.03.2018 №1436/9/11-18, від 24.04.2018 №2447/9/11-18 від 24.04.2018, від 11.06.2018 №3331/9/11-18, від 12.09.2018 №555/КВ-30ц звернення відповідача були розглянуті із наданням відповіді; із вказаних листів вбачається, що причиною тривалості процедури отримання дозволу були недоліки у поданих відповідачем документах, про які Державне агентство зазначало у листах, однак які не усувалися позивачем під час повторної подачі документів.

Крім того, сама по собі процедура отримання спеціального дозволу на користування надрами не звільняє від відповідальності за самовільне їх використання.

Колегією суддів враховано, що відповідно до Статуту, власником позивача є Димерська селищна рада, а відповідно до даних ЄДР основним видом економічної діяльності комбінату є забір, очищення та постачання води. Разом із тим, законодавство, яким передбачено здійснювати спецводокористування на підставі виданого дозволу, не містить виключень для комунальних підприємств, які надають послуги з водопостачання.

Статтею 110 Водного кодексу України передбачена відповідальність за порушення водного законодавства, що тягне за собою за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Відповідно до ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно із статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: протиправна поведінка боржника, збитки, причинний зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у разі, зокрема, самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) регламентовано Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.7. Методики самовільне водокористування - використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Згідно із пунктами 9.1, 9.2 Методики розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), здійснюється за формулою: З сам = 5 х W х Тар (грн.),(23), де W - об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води); Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар`єрних та дренажних вод - грн/100 куб.м, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 куб.м, води, яка входить до складу напоїв, - грн/куб.м).

Для води з лиманів Тар аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об`єкти", встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення. Фактичний об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

Позивачем зроблено розрахунок збитків, заподіяних державі самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів відповідно до Методики за період з 27.02.2018 по 03.12.2018, розмір яких склав 363 106,26 грн.

Колегія суддів відзначає, що факт самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування за законом є самостійною підставою для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, а тому посилання скаржника на відсутність збитків, які понесенні державою, є помилковим. Такого ж висновку дійшов і Верховний суд України у постанові від 03.09.2013 у справі № 13/333-38/463-2012 та Верховний Суд у постанові від 25.06.2018 у справі №910/8682/16.

За результатами дослідження наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується апеляційний господарський суд, про те, що у діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача полягає у здійсненні забору води без спеціального дозволу на водокористування, всупереч чинного законодавства, що підтверджується матеріалами перевірки; наявна сама шкода, яка правомірно розрахована відповідно до "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389; а також причинний зв`язок, що виражений у заподіяні зазначеної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача; вина відповідача виражена у самовільному водокористуванні без відповідного дозволу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2021 року у справі № 911/3713/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Димерського комбінату комунальних підприємств на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2021 року у справі № 911/3713/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2021 року у справі № 911/3713/20 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/3713/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 17.06.2021

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко