СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Справа № 917/82/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М., суддя Пушай В.І.

секретар судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вх.№1178ПД/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2021 у справі №917/82/21 (суддя Тимощенко О.М., повний текст рішення підписано 22.03.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Статус-Буд", м.Полтава

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", м.Полтава

про стягнення 628.426,00 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ "Будівельна група "Статус-Буд" до відповідача КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про стягнення 628.426,00 грн заборгованості. Також позивач просив суд стягнути на його користь судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 9.426,39 грн та професійної правничої допомоги в сумі 20.000,00 грн. В прохальній частині позовної заяви позивач заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором підряду №340 на виконання Капітального ремонту та очищення мулових площадок з дренажними мережами на асфальтобетонній основі на Супрунівських каналізаційних очисних спорудах.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.03.2021 у справі №917/82/21 позовні вимоги задоволено. Присуджено до стягнення з КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (, вул.Пилипа Орлика, 40-а м. Полтава, 36020) на користь ТОВ "Будівельна група "Статус-Буд" (, вул.Геодезична, 42, м.Полтава, 36015) 628.426,00 грн суму боргу за договором підряду №340 від 11.09.2020, витрати по сплаті судового збору в сумі 9.426,39 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19.000,00 грн.

Відповідач, КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що на його думку оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до постановлення помилкового рішення. Як і в суді першої інстанції, апелянт наполягає на тому, що копії документів, які були надані відповідачу , не засвідчені належним чином, як того вимагає норма п.п. 2-5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, тому у відповідача є підстави сумніватися в достовірності відображеної в них інформації. Згідно з ч. 2 п. 6 ст. 91 ГПК України, якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Тож, на думку заявника апеляційної скарги, факти, наведені в позовній заяві не знаходять свого підтвердження належними та допустимими доказами, тому не можуть вважатися підставами для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Стойка О.В., Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 апеляційну скаргу КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" залишено без руху через відсутність доказів сплати судового збору у відповідному розмірі.

11.05.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" надійшло платіжне доручення №2171 від 06.05.2021 про сплату судового збору у відповідному розмірі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2021, після усунення апелянтом недоліків, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" та призначено її до розгляду 08.06.2021. Сторонам по справі надано строк для подачі письмові пояснень, заперечень, відзивів на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України).

27.05.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від ТОВ «Будівельна група Статус-буд» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6069), в якому позивач просить рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2021 у справі №917/82/21 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, позивач просить розглядати справу без участі його представника.

31.05.2021 від відповідача по справі Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому заявник просив забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/82/21 в Господарському суді Полтавської області (36000, м.Полтава, вул.Зигіна, 1) або в іншому суді, що територіально знаходиться у місті Полтава.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2021 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Пелипенко Н.М., Пушай В.І., в зв`язку з відпусткою судді Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 відмовлено в задоволенні клопотання КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про участь в судовому засіданні 08.06.2021 о 12:30 годині у справі №917/82/21 у режимі відеоконференції, в зв`язку з відсутністю технічної можливості.

08.06.2021 на електрону адресу Східного апеляційного господарського суду від відповідача КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший день (вх.№6594). В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на неможливість присутності представника через зайнятість в іншому судовому засіданні, призначеному на 08.06.2021 о 10:00 в приміщенні Господарського суду Полтавської області.

Розглянувши в ході судового засідання заявлене відповідачем клопотання, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення його без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції обмежений шестидесятиденним строком з моменту відкриття апеляційного провадження у справі.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В той же час, у наданому клопотанні заявником жодним чином не обґрунтовано, які саме обставини підлягають встановленню та з`ясуванню саме у судовому засіданні та потребують присутності сторін.

При цьому суд враховує, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слухання не вимагається, коли немає сумнівів щодо переконливості чи оскаржуваних фактів, які вимагають слухання, і суд може справедливо і обґрунтовано винести рішення на основі подань сторін та інших письмових матеріалів (рішення ЄСПЛ у справах «Dory v. Sweden» («Дерю проти Швеції»); «Saccoccia v. Austria» («Саккочча проти Австрії»).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права та зважаючи на відсутність необхідності надання сторонами у судовому засіданні відповідних пояснень, колегія суддів, користуючись наданим суду правом, не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням частини першої та пункту 1 частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки явка у судове засідання не визнавалася обов`язковою, а в матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення.

Представник позивача не скористався процесуальним правом на участь в судовому засіданні, про що попередив у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 11.09.2020 між КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (замовник за договором, відповідач по справі) та ТОВ «Будівельна група Статус-Буд» (підрядник за договором, позивач по справі) укладено договір підряду №340 на виконання капітального ремонту та очищення мулових площадок з дренажними мережами на асфальтобетонній основі на Супрунівських каналізаційних очисних спорудах КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал".

Іншими умовами договору підряду визначено наступне:

- замовник доручає, а підрядник зобов`язується своїми силами і засобами виконати роботи по даному об`єкту в обсязі договірної ціни. (ДК 021:20-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) (п. 1 договору);

- договірна ціна є динамічною і складає 4.907. 289,60 грн (п. 3.1 договору);

- оплата виконаних робіт за договором проводиться протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту затвердження (підписання) актів виконаних робіт (п. 4.4 договору).

За твердженням позивача, ТОВ «Будівельна група Статус-Буд» виконало роботи за договором №340 в два етапи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаних сторонами, а саме:

- відповідно акту №1 від 18.11.2020 виконано робіт на суму 1.498.174,80 грн, які були повністю оплачені замовником;

- відповідно до акту №2 від 30.11.2020 виконано робіт на суму 1.762.402,80 грн, як були частково оплачені відповідачем.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків від 11.01.2021, станом на 31.12.2020 заборгованість відповідача перед позивачем за договором підряду №340 від 11.09.2020 складає 628.426,00 грн.

Вищезазначене порушення умов договору по здійсненню оплати за виконані позивачем роботи на суму 628.426,00 грн відповідно до умов договору стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав в якості доказів завірені копії:

- договору №340 від 11.09.2020,

- копію дефектного акту, копію локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1,

- копію договірної ціни, копію акту №2 приймання виконаних будівельних робіт,

- копію довідки про вартість будівельних робіт та витрати,

- копію претензії №02 від 04.01.2021,

- копію акту звірки взаємних розрахунків,

- копію довіреності адвоката Кузь О.М.,

- копію договору про надання правової допомоги та копію додатка до нього.

Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором щодо сплати коштів за виконані позивачем роботи суду не надав. Також, суд врахував, що відповідач не заперечує проти розміру заборгованості, проте заперечення відповідача стосуються лише того, що копії наданих позивачем документів, на думку відповідача, не засвідчені належним чином, як того вимагає норма п.п. 2 - 5 ст. 91 ГПК України. Проте, вони є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Надані позивачем додатки до позовної заяви завірені належним чином, відповідають вимогам ГПК України. Крім того, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, складність справи та виконані роботи, суд дійшов висновку про стягнення 19.000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

З приписів статті 3 Цивільного кодексу України вбачається, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Разом із тим частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором підряду, зобов`язання за яким регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з вимогами частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З аналізу викладених норм вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов`язок підрядника виконати певну роботу відповідає обов`язку замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Як вірно встановлено і досліджено судом першої інстанції, позивач в повному обсязі та в строк виконав роботи, визначені умовами договору підряду, що підтверджується відповідними актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаним представниками підприємств без будь-яких зауважень.

При цьому, відповідно до акту №2 до 30.11.2020, підписаного сторонами, позивачем виконані, а відповідачем прийняті роботи на суму 1.762.402,80 грн, проте роботи були оплачені частково, що не заперечується відповідачем.

Тобто, підписуючи договір та акти виконаних робіт до спірного договору, відповідач визнавав у нього наявність зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт. Жодних заперечень з приводу наявності або розміру утвореної заборгованості за договором відповідач не наводить ні в місцевому господарському суді, ні під час апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач в порушення умов договору не виконав покладені на нього зобов`язання щодо повної оплати вартості виконаних робіт в строк з урахуванням п.4.4 договору, внаслідок чого станом на 31.12.2020 утворилась заборгованість в сумі 628.426,00,00 грн, і що підтверджується підписаним між сторонами актом звірки взаєморозрахунків від 11.01.2021 і з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

В той же час, заперечення відповідача, наведені в апеляційній скарзі, стосуються доказів, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, а саме: -за твердженням відповідача, копії документів, наданих позивачем, не засвідчені належним чином, як того вимагає норма п.п. 2 - 5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 91 ГПК України визначено, що, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

В разі подання до суду копії документу вона повинна бути засвідчена відповідно до вимог чинного законодавства України (Закону України "Про нотаріат", Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" або ін. Відповідно до п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позовна заява та всі письмові докази, додані до неї, подані відповідно до вимог ст. ст. 91, 162-164 ГПК України і засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідач ніяких заперечень проти достовірності конкретної інформації в документах, доданих до позовної заяви, - не наводить, клопотань про дослідження оригіналів письмових доказів не заявляє.

Таким чином, висновки, наведені в рішенні господарського суду першої інстанції відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються - не можуть бути підставою для його скасування.

Також апелянт не погоджується із рішенням суду першої інстанції і частині задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу та вважає, що суд не повною мірою врахував факт надмірного завищення позивачем витрат на правничу допомогу та клопотання відповідача про зменшення розміру витрат до рівня складності справи.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно задоволених вимог.

Позивачем заявлялись до стягнення 20.000 грн витрат на правову допомогу, які були задоволені судом першої інстанції частково в розмірі 19.000,00 грн.

Як зазначено у частинах 1-3 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами до говору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц, в якій зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу до заяви додано такі документи:

- договір про надання правової допомоги від 04.01.2021,

- додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 перелік послуг, що зобов`язується надати адвокат,

- попередній розрахунок вартості послуг та роботи адвоката Кузь О.М. за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 04.01.2021,

- довіреність на право представлення інтересів позивача від 04.01.2021.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики, які затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд визнав заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу обґрунтованими та такими, що відповідають критеріям розумності та співрозмірності.

Вартість юридичних послуг (правової допомоги) за договором від 04.01.2021 повністю відповідає ринковим цінам та узгоджується із рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018, яким визначаються мінімальні ставки гонорару адвоката, а наведений в додатку №1 до договору від 04.01.2021 обсяг виконаної адвокатом роботи відповідає складності справи.

Слід враховувати, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, суд першої інстанції враховуючи характер спору, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, заяву представника позивача про відшкодування судових витрат задовольнив частково, у розмірі 19.000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України). Разом з тим, відповідачем ані під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, ані під час апеляційного провадження, не було надано до суду доказів неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі.

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, відповідачем всупереч вищенаведених норм права, не було подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а наведені доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2021 у справі №917/82/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14.06.2021

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя В.І. Пушай