ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021м. ДніпроСправа № 904/4161/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Приватне підприємство "Нафтатранссервіс", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до Фізичної особи-підприємця Мартиненко Євгенія Антоновича, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення 161 056,67 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Нафтатранссервіс" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Мартиненко Євгенія Антоновича про стягнення 161 056,67 грн., з яких: 129 695,56 грн. основний борг, 11 047,63 грн. 3% річних, 20 313,48 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів та газу № Д-03-1004 від 10.04.2018 в частині оплати поставленого товару.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 дану справу № 904/4161/21 передано на розгляд судді Бєлік В.Г.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 № 626 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 904/4161/21, у зв`язку із перебуванням судді Бєлік В.Г. у відпустці.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 20.04.2021 справу № 904/4161/21 передано судді Мілєвій Ірині Вікторівні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

05.05.2021 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що умова про передплату у розмірі 100% означає те, що поставка товару відбувається після його повної оплати. Тобто мало відбутись зустрічне виконання зобов`язань, де першим виконанням обов`язку була оплата, а зустрічним виконанням обов`язку поставка товару. Всупереч установленому договором порядку виконання зобов`язань постачання товару відбулось до проведення 100% передплати. Зазначив, що не отримував жодної вимоги від позивача оплатити поставлений товар, хоча всі необхідні засоби зв`язку у нього були, оскільки сторони неодноразово співпрацювали. Фактично, позивач так і не надав вимогу про сплату грошових коштів в спірній ситуації. У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2018 між Приватним підприємством "Нафтатранссервіс" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Мартиненко Євгенієм Антоновичем (покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів та газу № Д-03-1004 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти та газ (надалі - товар), номенклатура, кількість і ціна яких визначаються в рахунках та у видаткових накладних на товар (п. 1.1 договору).

Постачання товару за цим договором здійснюється партіями на умовах DАР (поставка в місце призначення): місце призначення поставки кожної партії товару визначається окремо і вказується в товарно-транспортній накладній (термін «DАР» використовується відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року) (п. 2.1. договору).

Постачальник зобов`язується поставити товар покупцю на умовах, визначених п.2.1. даного договору, не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту надходження оплати вартості товару відповідно до п.4.2. даного договору (п. 2.2. договору).

Передача кожної партії товару оформляється видатковими накладними (п. 2.3. договору).

Право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі йому товару за видатковою накладною (п. 2.4. договору).

Датою поставки товару вважається дата оформлення видаткової накладної постачальника (п. 2.5. договору).

Ціни на поставлений товар визначаються сторонами в рахунках та у видаткових накладних по кожній партії поставки окремо. Сума всіх товарних накладних, оформлених за даним договором в сукупності, становить загальну суму договору (п. 3.1. договору).

Розрахунки за цим договором здійснюються сторонами в грошовій формі шляхом безготівкових розрахунків (п. 4.1. договору).

Оплата за поставлений товар за цим договором товар здійснюється на умовах 100% передоплати, на підставі рахунку, складеного згідно з діючими на день виставлення рахунку цінами постачальника (п. 4.2. договору).

На поставлену партію товару постачальник повинен надати покупцю оригінали наступних документів: рахунок постачальника, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (п. 5.1. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018. У випадку якщо у сторін на момент закінчення терміну дії договору залишаються невиконаними договірні зобов`язання і не задоволені законні вимоги, дія договору продовжується щодо таких зобов`язань та вимог до повного виконання сторонами зобов`язань, які виникли в період дії договору (п. 9.1. договору).

Якщо після вищевказаного терміну жодна із сторін не повідомляє про припинення співпраці у письмовій формі, договір пролонгується на тих же умовах, на строк до тридцять першого числа дванадцятого місяця року, наступного за датою його укладання, або останньої пролонгації (п. 9.2. договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 191 825,60 грн., на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками видаткові накладні:

- № 10728 від 16.10.2018 про поставку відповідачу товару на суму 59 170,00 грн. з ПДВ (а.с. 65);

- № 10883 від 19.10.2018 про поставку відповідачу товару на суму 62 080,00 грн. з ПДВ (а.с. 67);

- № 11030 від 23.10.2018 про поставку відповідачу товару на суму 70 575,60 грн. з ПДВ (а.с. 69).

Однак, як зазначає позивач, відповідач за поставлений товар сплатив лише частково грошові кошти у розмірі 62130,04 грн., на підтвердження чого надав банківську виписку по рахунку (а.с. 84-87), з якої вбачається, що відповідач:

- 23.10.2018 сплатив позивачу 100 000,00 грн., з яких: 92 949,50 грн. пішли на погашення попередньої заборгованості, а 7 050,50 грн. пішли на погашення заборгованості за накладною № 10728 від 16.10.2018;

- 02.11.2018 сплатив позивачу 21 000,00 грн.;

- 19.11.2018 сплатив позивачу 8 000,00 грн.;

- 04.02.2019 сплатив позивачу 6 079,54 грн.;

- 10.03.2021 сплатив позивачу 5 000,00 грн.;

- 17.03.2021 сплатив позивачу 5 000,00 грн.;

- 23.03.2021 сплатив позивачу 5 000,00 грн.;

- 30.03.2021 сплатив позивачу 5 000,00 грн.

Позивач зазначає, що у відповідача виникла заборгованість у розмірі 129 695,56 грн., з яких:

- за видатковою накладною № 10728 від 16.10.2018 - 12 039,96 грн.

- за видатковою накладною № 10883 від 19.10.2018 - 57 080,00 грн.

- за видатковою накладною № 11030 від 23.10.2018 - 60 575,60 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу вимогу № 73 від 02.06.2020 (а.с. 77-79), в якій вимагав сплатити заборгованість.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної вимоги, позивач надав до суду копію фіскального чеку (а.с. 83).

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, строк оплати поставленого позивачем товару за видатковими накладними:

- № 10728 від 16.10.2018 на суму 59 170,00 грн. є таким, що настав 16.10.2018;

- № 10883 від 19.10.2018 на суму 62 080,00 грн. є таким, що настав 19.10.2018;

- № 11030 від 23.10.2018 на суму 70 575,60 грн. є таким, що настав 23.10.2018.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленого товару в сумі 129 695,56 грн. відповідач не надав.

Заперечення відповідача спростовується матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 129 695,56 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 16.10.2018 по 08.04.2021 у розмірі 11 047,63 грн. та інфляційні втрати за період з листопада 2018 року по лютий 2021 року у розмірі 20 313,48 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме позивачем використано неправильні початкові дати періодів нарахування та не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення нарахувань.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 11 017,74 грн.

Згідно перерахунку, виконаного господарським судом, розмір інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 161 026,78 грн., з яких: 129 695,56 грн. основний борг, 11 017,74 грн. 3% річних, 20 313,48 грн. інфляційні втрати.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 0,48 грн. (0,02 %), на відповідача 2 415,37 грн. (99,98 %).

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мартиненко Євгенія Антоновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "Нафтатранссервіс" (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Медова, буд. 48А, ідентифікаційний код 30442560) 161 026,78 грн., з яких: 129 695,56 грн. основний борг, 11 017,74 грн. 3% річних, 20 313,48 грн. інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 415,37 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.В. Мілєва