ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"17" червня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/435/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Корнелія-Трейд б/н від 21.05.2021 року (вх. № 02.3.1-02/4257/21 від 04.06.2021 року) про забезпечення позову, долучену до матеріалів позовної заяви у справі № 907/435/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Корнелія-Трейд, м. Перечин

до відповідача Акціонерного товариства Комерційний інвестиційний банк, м. Ужгород

про визнання неправомірним та скасування запису про державну реєстрацію права власності та визнання припиненим права власності

шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будівлі і споруди колишньої фабрики Турянка, розташовані за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а та будівлі та споруди літера О, У, ї, З, Ф, С, Р, І, И, В, Г, які складають, з будівлі прохідної літера А, загальною площею 43,5 кв.м., колодязя разом з будівлею літера Б, загальною площею 5,3 кв.м., контори (адмінкорпус), літера В, загальною площею 654,3 кв.м., комплектувального та поліефірного цеху літера Г, загальною площею 547,2 кв.м., вентиляторної під літерою Д, загальною площею 30,2 кв.м., вбиральні, під літерою Е, загальною площею 19,4 кв.м., механічного цеху під літерою Є, загальною площею 132,8 кв.м., відстоювача, під літерою Ж, загальною площею 22,9 кв.м, навісу під літерою З, загальною площею 21,2 кв.м., майстерні під літерою И, загальною площею 103,28 кв.м., гаражу під літерою І, загальною площею 228,8 кв.м., приміщення (службові та побутові) під літерою ї, загальною площею 363,1 кв.м., меблевого цеху під літерою И загальною площею 1513,2 кв.м., трансформаторної під літерою К, загальною площею 23,1 кв.м., бункеру під літерою Л, загальною площею - 15,7 кв.м., ліфту (шахта ліфту) під літерою М, загальною площею 4,1 кв.м., навісу під літерою Н, загальною площею 8,6 кв.м., лабораторії (службові приміщення) під літерою О, загальною площею 30,6 кв.м., котельні під літерою П, загальною площею 269,1 кв.м., душової під літерою Р, загальною площею 9,1 кв.м., старої котельні під літерою С, загальною площею 148,7 кв.м., лісопильного цеху під літерою Т, загальною площею 295,8 кв.м., сушильної камери під літерою У загальною площею 76,3 кв.м., шліфувального цеху під літерою Ф, загальною площею 27,4 кв.м., складу (навісу) під літерою X загальною площею 42,5 кв.м., майстерні деревообробної під літерою Ч, загальною площею 631,5 кв.м., будівлі та споруди літера О, У, ї, З, Ф, С, Р, І, И, В, Г знаходяться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, провул. Червоноармійський, 5 до вирішення спору по суті та набрання рішенням у даній справі законної сили,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Закарпатської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Корнелія Трейд, м. Перечин Ужгородського району до Акціонерного товариства Комінвестбанк, м. Ужгород з участю у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимирович, м. Ужгород про визнання неправомірним та скасування запису про державну реєстрацію права власності та визнання припиненим права власності, у прохальній частині якої позивач просить суд скасувати рішення реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича, індексний номер 55548425 від 07.12.2020 року 13:48:33 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про право власності про реєстрацію права власності відповідача по справі Акціонерного товариства Комерційний Інвестиційний банк (код ЄДРЮОФОПтаГФ 19355562) на будівлі і споруди колишньої фабрики Турянка, розташовані за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а та будівлі та споруди літера О, У, ї, З, Ф, С, Р, І, И, В, Г, які знаходяться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, провул. Червоноармійський, 5 на підставі договору іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т., 30.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 3806

Разом із позовною заявою до суду подана заява про забезпечення позову у цій справі, якою заявник просить суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме: будівлі і споруди колишньої фабрики Турянка, розташовані за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Радванська, 38/а та будівлі та споруди літера О, У, ї, З, Ф, С, Р, І, И, В, Г, які знаходяться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, провул. Червоноармійський, 5 до вирішення спору по суті та набрання рішенням у даній справі законної сили.

Оцінюючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Корнелія-Трейд б/н від 21.05.2021 року про забезпечення позову, долучену до матеріалів позовної заяви у справі № 907/435/21, суд зазначає наступне.

Позовні вимоги у справі № 907/435/21 заявлено на підставі Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ст. ст. 17, 33, 35, 36, 37 Закону України Про іпотеку, ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову у даній справі заявник вказує на те, що спірний об`єкт нерухомого майна зареєстрований у власність іпотекодержателя, який за своєю юридичною суттю є фінансовою установою та не має на меті отримання прибутку від виробничої діяльності та здачі нерухомого майна в оренду, оскільки такі види діяльності не передбачені статутними документами відповідача та нормами Закону України Про банки і банківську діяльність, а тому, позивач вважає, що існують обґрунтовані ризики незаконного відчуження вищевказаного майна відповідачем третім особам з метою отримання грошових коштів фінансовою установою, що унеможливить, у разі задоволення позовних вимог по даній справі, його фактичне виконання шляхом скасування записів про реєстрацію права власності у реєстрі речових прав та відновлення запису про позивача, як власника спірного нерухомого майна та буде потребувати закладення позивачем до суду нового позову про витребування даного майна від третіх осіб, яким це майно було відчужено відповідачем.

Заява про забезпечення позову обґрунтована позивачем покликанням на положення ст. ст. 136, 137 ГПК України, які надають позивачу право звернутися до суду із заявою про забезпечення позову у випадку, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наголошує на тому, що наведені об`єкти нерухомого майна без застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, можуть бути відчужені третім особам.

Позивач вважає, що забезпечення позову є дійсно ефективним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача та гарантією реального виконання рішення суду.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Отже, позивачем у цій частині обрано захід забезпечення позову, визначений відповідною нормою.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в судовому процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви у даній справі, вимоги позивача фактично направлені на захист порушеного, на його думку, права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Корнелія-Трейд на об`єкти нерухомого майна шляхом скасування рішення про реєстрацію права власності відповідача Акціонерного товариства Комерційний інвестиційний банк.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Таким чином, позовна заява містить вимоги, рішення про задоволення яких не вимагатиме примусового виконання.

Оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Відповідно до статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстав дійти висновку про те, що позивач, звертаюсь до суду із заявою про забезпечення позову, повинен підтвердити ті обставини, на які він посилається у заяві, певними доказами, на підставі яких суд має встановити обґрунтованість поданої заяви.

Однак, враховуючи обраний заявником вид забезпечення позову та заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку, що у поданій заяві міститься лише посилання на потенційне порушення прав заявника.

Суд встановив, що в поданій заяві про забезпечення позову містяться виключно припущення заявника про можливе невиконання відповідачем рішення суду у випадку ухвалення його на користь позивача. Сам факт перебування нерухомого майна у власності відповідача і твердження позивача про можливе відчуження майна ще не свідчать про неможливість або утруднення виконання рішення суду в майбутньому, чи неможливість ефективного поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду із даним позовом, і в силу наведених роз`яснень не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували наміри відповідача відчужити нерухоме майно в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником суду не подано.

Таким чином, суд констатує, що заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин та не подав належних доказів, з якими законодавство пов`язує необхідність їх вжиття, а тому, в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 79, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Корнелія-Трейд б/н від 21.05.2021 року (вх. № 02.3.1-02/4257/21 від 04.06.2021 року) про забезпечення позову, долучену до матеріалів позовної заяви у справі № 907/435/21 відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам спору.

3. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 17.06.2021 року.

Суддя Пригара Л.І.