РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.06.2021Справа № 910/4853/21

За позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Промінь»

про стягнення 76356 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

У березні 2021 року Міністерство оборони України (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з указаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Промінь» (далі - відповідач) штрафних санкцій (неустойки) у сумі 76356 грн. за порушення строків поставки відповідачем товару за договором поставки №286/3/19/130 від 10.04.2019 (далі - Договір).

Відповідач позов не визнав. Посилаючись на положення пунктів 8.1, 8.3 Договору, частину 2 статті 14-1 Закону України «Про торгові-промислові палати в Україні», зазначив, що він звільняється від відповідальність за прострочення поставки товару, позаяк це прострочення сталося внаслідок обставин непереборної сили, а саме - запровадження Кабінетом Міністрів України карантину, що призвело до простою на виробництві відповідача. Факт настання обставин непереборної сили, і їх вплив на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача за Договором у передбачені останнім строки підтверджений відповідним сертифікатом регіональної Торгово-промислової палати України.

Позивач у наданій суду відповіді на відзив вказав, що сертифікат Торгово-промислової палати України, на який посилається відповідач, був виданий вже після закінчення строку дії Договору. На його думку, впровадження зазначених у цьому Сертифікаті карантинних заходів в 2020 році не мало значного впливу на роботу підприємства відповідача, що призвело б до неможливості виконання ним у строк умов Договору щодо своєчасної поставки товарів необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил України, а тому позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив у встановлений судом строк не подав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

10.04.2019 між позивачем (Замовник) та відповідачем (Постачальник) було укладено Договір, відповідно до якого Постачальник зобов`язався у 2019 році поставити Замовнику спідню білизну (18310000-5) (Сорочка та кальсони демісезонні, вид 2 та вид 3) (лот 3. Спідня білизна (18310000-5) (Сорочка та кальсони демісесонні, вид 2), (далі - Товар), а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до Специфікації товару (пункт 1.2 Договору) загальна кількість Товару для постачання - 25000 шт., вартістю 4633500 гри. (з ПДВ). Строк (термін) постачання встановлено: 10000 шт. - до 21.09.2019 (включно, 15000 шт. - до 21.10.2019 (включно).

У подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 17.12.2019 до Договору, якою продовжено дію Договору до 31.03.2020 (включно), а також було укладено додаткову угоду № 2 від 21.02.2020 до Договору щодо продовження дії Договору на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початок року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в Договорі (укладеному в попередньому році), а саме 5000 штук - із терміном постачання до 31.03.2020 (включно) та на загальну суму 909000 грн.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що Товар постачається на умовах DDP - склад Замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження.

Місцем поставки товару є об`єднані центри забезпечення Тилу Збройних Сил України (далі - одержувачі Замовника) згідно з рознарядкою та ростовкою Міністерства оборони України, які є невід`ємною частиною Договору, з обов`язковим дотриманням передбачених ними вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів Замовника та черговості відвантажень (пункт 5.2 Договору).

Датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем Замовника у акті приймального контролю якості товару (пункт 5.3 Договору).

Відповідно до пункту 6.3.1 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товару у строки, встановлені Договором.

Згідно із додатком № 1 до додаткової угоди № 2 від 21.02.2020 до Договору (рознарядка Міністерства оборони України за специфікацією на 2020 рік) відповідач зобов`язувався поставити позивачу на вказану у цьому додатку адресу Замовника 5000 шт. Товару у строк до 31.03.2020 (включно).

Однак, як убачається із пояснень сторін та видаткової накладної № 25 від 14.04.2020, партію Товару в кількості 5000 штук на загальну суму 909000 грн. відповідачем було поставлено одержувачу Замовника 15.04.2020, тобто із простроченням у 14-ть діб.

Вказані вище обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються залученими до матеріалів справи копіями вказаних Договору разом з додатковими угодами до нього, додатком № 1 до додаткової угоди № 2 від 21.02.2020 та видаткової накладної.

За змістом положень статей 525, 526, 530 ЦК України, статті 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведені докази та положення статей 74, 79 ГПК України, суд вважає доведеною позивачем обставину прострочення відповідачем поставки Товару на 14-ть днів.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою (штрафом, пенею).

Пунктом 7.3.4 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору.

На підставі вказаної норми позивачем за прострочення поставки на 14-ть діб Товару у кількості 5000 шт. на загальну суму 909000 грн. нараховані відповідачу пеня на суму 12726 грн. та 7% штраф у сумі 63630 грн.

Заперечуючи проти покладення на нього відповідальності у вигляді неустойки в таких сумах за прострочення поставки Товару, відповідач посилається на обставини непереборної сили, що перешкодили йому виконати взяті на себе зобов`язання у встановлений у Договорі строк.

Даючи оцінку цим поясненням відповідача та наданим на їх підтвердження доказам, а також запереченням позивача щодо цих обставин, судом враховано наступне.

Частиною 3 статті 550 ЦК України передбачено, що кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із частиною 2 статті 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Абзацом 3 пункту 8.4 Договору передбачено, що Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов`язків за Договором, якщо доведуть, що воно було викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулась поза контролем Сторін і виникла після укладення Договору.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин, продовжений, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04.05.2020 до 22 травня 2020 року.

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» встановлено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, карантин, що встановлений Кабінетом Міністрів України, входить до переліку обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Вказуючи на карантин, як на обставину непереборної сили, що не дозволила йому виконати свої зобов`язання за Договором у строк, відповідач посилається на наступне.

Враховуючи, що виробниче та складське приміщення відповідача (Постачальника) знаходяться за адресою: Львівська обл., Яворівський район, смт. Немирів, площа Ринок, 8, а більшість працівників сектору виробництва (понад 55%) проживає не за місцем розташування виробництва в інших населених пунктах району та області, а тому доїжджають до місця виробництва громадським транспортом внутрішньо-обласного та приміського сполучення, приймаючи до уваги протокол №8 позачергового засідання районної комісії (Яворівської районної державної адміністрації) з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуації, яким було заборонено пасажирські перевезення на термін дії карантину, що позбавило можливості працівникам добиратися до робочих місць (при цьому товариству не вдалося організувати доставку таких працівників до робочих місць через відмову незалежних транспортних компанії області надавати такі послуги із-за загрози зараження коронавірусною інфекцією), а також те, що близько 10% працюючих знаходяться у віці 55-60 років - у «зоні ризику», тобто фактично більше 65% працівників не змогли продовжити роботу, то виробництво у відповідача практично було зупинено, а його запуск та реалізація в таких умовах було технологічно неможливим, оскільки процес працює практично за принципом конвеєрної лінії, яка передбачає одночасну роботу всіх її складових, і не може забезпечуватись тільки частиною працівників.

За таких обставин відповідач був змушений оголосити простій з 18.03.2020 до 12.04.2020 року на виробництві, про що було прийнято Наказ від 18.03.2020 № 18-03-2020. Надалі режим простою був продовжений з 13.04.2020 до 28.04.2020, оскільки обставини, які зумовили його запровадження не відпали.

Відповідач зазначив, що граничний строк поставки Товару (до 31 березня 2020 року включно) за Договором співпав з періодом дії карантинних заходів в України внаслідок яких він вимушено зупинив виробництво, що в розумінні чинного законодавства України та умов Договору є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), яку не можливо було передбачити та уникнути, оскільки така не залежала від волі сторін. У подальшому він, за першою можливістю, повністю виконав прийняті на себе зобов`язання за Договором та поставив Товар позивачу, а останній прийняв поставлений Товар. Зазначена поставка не призвела до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

На підтвердження наведених обставин відповідачем додано до матеріалів справи належним чином засвідчені копії:

- договору (суборенди) від 01.12.2018, укладеного між суб`єктом підприємницької діяльності - приватним підприємцем Чопик Л.Б. (орендар) та відповідачем (суборендар), щодо суборенди виробничих приміщень за вказаною вище адресою;

- наказу відповідача № 12-03-2020 від 12.03.2020 «Про заходи щодо недопущення розповсюдження коронавірусної інфекції COVID-19 на підприємстві»;

- наказу відповідача № 18-03-2020 від 18.03.2020 «Про оголошення простою на час карантину»;

- наказу відповідача № 13-04-2020 від 13.04.2020 «Про продовження простою виробництва на час карантину»;

- наказу відповідача № 28-04-2020 від 28.04.2020 «Про припинення простою та встановлення одно-змінного робочого режиму»;

- протоколів Яворівської районної державної адміністрації № 08 від 18.03.2020 та №30 від 22.06.2020 позачергових засідань районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій;

- листата відповідача № 1603-2020-3 від 16.03.2020, адресованого позивачу, про інформування останнього про наявність обставин, пов`язаних із введеним Кабінетом Міністрів України карантином, що призводять до запізнення поставки Товару.

Відповідно до пункту 8.3 Договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України та регіональними Торгово-промисловими палатами.

Відповідач зазначає, що на підтвердження того, що саме описані вище обставини спричинили неможливість своєчасного виконання Постачальником обов`язків за Договором, керуючись умовами пункту 8.3 Договору та чинного законодавства України, він звернувся із відповідною заявою до регіональної Торгово-промислової палати України, за результатами розгляду якої ТПП підтвердила факт настання обставин непереборної сили, та зазначила про їх вплив на реальну можливість виконання зобов`язання Постачальником.

Так, як убачається із сертифікату № 0500-20-1344 від 24.07.2020 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Вінницької торгово-промислової палати (копія долучена до матеріалів справи), ним Вінницька ТПП засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, заборона регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному і міжобласному сполученні, перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому), щодо обов`язку (зобов`язання) відповідача з поставки Товару в кількості 5000 шт. у строк до 31.03.2020 за Договором, які унеможливили його виконання в зазначений строк. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 18.03.2020 (дата настання) до 28.04.2020 (дата закінчення).

Заперечення позивача, що вказаний Сертифікат ТПП був наданий йому вже після закінчення строку дії Договору не спростовує факт існування обставини непереборної сили, яка не дозволяла відповідачу виконати свій обов`язок за Договором у передбачений ним строк. Строк існування обставини непереборної сили більше ніж у 2,5 рази перевищував строк прострочення відповідачем поставки Товару за Договором у спірній частині.

На підставі наявних у матеріалів справи доказів, суд дійшов висновку, що саме через наведені обставини непереборної сили відповідач (Постачальник) не зміг виконати свої зобов`язання в строк обумовлений Договором, що є підставою для звільнення його від відповідальності за прострочення (на 14-ть діб) виконання зобов`язання за Договором із поставки Товару у кількості 5000 шт. у строк до 31.03.2020.

Судом також враховано, що відповідно до пункту 8.2 Договору Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.

Як слідує із листа відповідача від 16.03.2020, враховуючи вищевказане, відповідно до вимог пункту 8.2 Договору відповідач 16.03.2020 на адресу Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України направив лист за вих. №1603-2020-03, яким повідомив про початок простою виробництва у зв`язку із поширенням короновірусної інфекції як обставин непереборної сили, які не залежать від волі відповідача та просив подовжити терміни постачання товарів на один місяць, а саме: до 30 квітня 2020 року, а при необхідності на більш тривалий термін. Вказаний лист був отриманий позивачем та зареєстрований 18.03.2020 за №3717.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем, у супереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, належними засобами доказування не спростовано обставин на які посилаються відповідачі на обґрунтування своїх заперечень на позов.

За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини у цій справі та положення частини 3 статті 550, статті 617 ЦК України, частини 2 статті 218 ГК України та пунктів 8.1, 8.4 Договору, відповідач звільняється від відповідальності у вигляді сплати неустойки за порушення зобов`язань з прострочення поставки позивачу на 14-ть діб Товару у кількості 5000 шт., оскільки це порушення сталося внаслідок непереборної сили.

Тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін, наведені у наданих суду позові, відзиві, запереченнях на відзив, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.