ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 Справа № 904/6612/20

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №507

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Загреба В.С.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" ДП "НАЕК "Енергоатом" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі №904/6612/20 (суддя Загинайко Т.В.; рішення ухвалене без повідомлення (виклику) представників сторін, повне рішення складено 09.04.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "ТЕТРА", м.Жовті Води Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" ДП "НАЕК "Енергоатом", м.Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення 531143 грн. 90 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "ТЕТРА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатоам", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" ДП "НАЕК "Енергоатом" про стягнення 483570,00 грн. суми основного боргу, 8982,48 грн. - 3% річних, 5802,84 грн. інфляційних збитків і 32788,58 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з своєчасної оплати поставленої продукції за договором №Т-02-018/53-142/01-19-01050 від 26.11.2019.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі №904/6612/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "ТЕТРА" 425919 грн. 29 коп. - заборгованості, 32660 грн. 79 грн. - пені, 5794 грн. 40 коп. - інфляційних нарахувань, 8957 грн. 94 коп. - річних та 7099 грн. 99 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем доведено факт порушення грошових зобов`язань відповідачем, а заявлені до стягнення суми пені, інфляційних втрат і 3% річних є обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги позивача

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "АтаМ" ДП "НАЕК "Енергоатом") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі №904/6612/20 в частині стягнення пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги позивача про стягнення в відповідача пені задовольнити частково, зменшивши розмір штрафних санкцій на 90%.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені прийняте без повного і всебічного з`ясування всіх обставин у справі.

Судом не взято до уваги п. 5.2. договору, виходячи з умов якого нарахування пені повинно здійснюватися по закінченню 30 календарних днів від визначеного строку для оплати. Тобто нарахування пені та процентів річних, відповідно, повинно здійснюватися з 15.05.2020 (10.03.2020 пройдено вхідний контроль продукції, 25 банківських днів з моменту вхідного контролю спливає 14.04.2020, прострочка оплати понад 30 календарних днів починається з 15.05.2020).

На думку відповідача суд повинен був застосувати ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України щодо зменшення розміру неустойки враховуючи, що діяльність ДП "НАЕК "Енергоатом" має важливе значення щодо надійного та безперебійного функціонування електроенергетики.

Низький рівень розрахунків ДП "Гарантований покупець" та НЕК "Укренерго" перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за відпущену електроенергію призвели до труднощів у фінансуванні, що спричинило погіршення фінансового стану ДП "НАЕК "Енергоатом" та позначилося на здійсненні обов`язкових платежів, виконанні грошових зобов`язань перед контрагентами.

Скаржник вважає, що в даному випадку розмір неустойки є надмірно завищеним, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, що дає право суду на її зменшення.

Відповідач зазначає, що за результатами виконання договору, збитки позивачу в розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України взагалі не були завдані.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Позивач (ТОВ "НАЕК "Енергоатом") відзив на апеляційну скаргу не надав.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" ДП "НАЕК "Енергоатом" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі №904/6612/20; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 15.06.2021 о 09:30 год.

15.06.2021 до суду електронною поштою без кваліфікованого електронного підпису від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання на призначений час.

Сторони були повідомлені судом апеляційної інстанції про час і місце розгляду справи, але своїм правом прийняти участь в судовому засіданні не скористалися.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 15.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "ТЕТРА" (Постачальник) і Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" ДП "НАЕК "Енергоатом" (Покупець) укладено договір №Т-02/018/53-142-01-19-01050 від 15.10.2019, за умовами якого Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в договорі, поставити Покупцеві блоки детектування БДМН-100-03Т з (код ДК021:2015-38340000-0 (надалі - продукція), а Покупець - прийняти і оплатити продукцію на умовах, визначених договором.

Найменування, одиниця виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна визначені в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (пункт 1.2. договору).

Пунктами 3.1., 3.2. договору визначено що ціна за одиницю продукції встановлена в національній валюті України та вказується у Специфікації до договору, що є його невід`ємною частиною. Сума договору є твердою та становить 483570 грн. 00 коп. у т.ч. ПДВ - 80595 грн. 00 коп.

В ціну продукції включені витрати, пов`язані з виготовленням продукції, тарою (упаковкою), маркуванням та доставкою покупцеві (пункт 3.3 договору).

Сторонами в пунктах 3.4., 3.5. договору погоджено, що розрахунок за продукцію здійснюється по узгодженим цінам в національній валюті України протягом 25 банківських днів з моменту поставки та проходження вхідного контролю продукції за кількістю та якістю відповідно до нормативних документів Покупця, в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника зазначений в договорі, згідно рахунку наданого Постачальником. Оплата Покупцем частини вартості поставленої продукції, розмір якої відповідає сумі податку на додану вартість, здійснюється виключно після надання Постачальником податкової накладної (розрахунку коригування), оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку.

За умовами пункту 4.1 договору поставка продукції здійснюється у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс 2010" на умовах DDP-склад покупця (м. Жовті Води, Дніпропетровська область, вул. Гагаріна, 4).

Датою поставки продукції вважається дата підписання сторонами видаткової накладної або акту прийняття-передачі продукції та проходження вхідного контролю продукції за кількістю та якістю відповідно до нормативних документів покупця, та виставлення постачальником рахунку-фактури. Видаткова накладна або акт прийняття-передачі продукції складається та підписується сторонами у двох примірниках. (пункт 4.2. договору).

За пунктом 4.3. договору строк поставки продукції з 02.01.2020 до 06.03.2020.

Пунктом 4.5. договору встановлено, що разом з продукцією Постачальник надає Покупцеві наступні документи:

- видаткову накладну або акт прийняття-передачі продукції (оригінал);

- рахунок-фактуру (оригінал);

- технічний паспорт або сертифікат відповідності (копія завірена печаткою Постачальника, на вимогу надати переклад українською мовою), який передбачений на даний вид продукції, або інший документ, який підтверджує якість продукції;

- протоколи випробувань на несприятливість до кліматичних, механічних та електричних впливів, змін параметрів електроживлення, електромагнітних перешкод відповідно до СОУ НАЕК 100;

- протокол випробування в акредитованій лабораторії;

- експлуатаційна документація.

Відповідно до пункту 4.8. договору приймання продукції здійснюється безпосередньо Покупцем на його складі у відповідності до супровідних документів.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторонами та реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом" та діє до 21.12.2020, а в частині виконання зобов`язань до їх повного виконання. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункти 7.1., 7.2. договору).

15.10.2019 сторонами підписано Специфікацію до договору (Додаток №1), відповідно до якого поставці підлягав блок детектування БДМН-100-03Т у кількості 2 шт. загальною вартістю 483570,00 грн. з ПДВ.

Виконання договірних зобов`язань постачальником з поставки продукції підтверджується видатковою накладною №9 від 06.03.2020, яка прийнята представником покупця за довіреністю №29 від 04.03.2020 без зауважень і заперечень, підписана сторонами і скріплена печатками підприємств.

В порядку досудового врегулювання спору у зв`язку з неоплатою поставленої продукції (строк для оплати якої сплив 13.04.2020) постачальником на адресу покупця за №001-060 від 11.11.2020 була направлена претензія про необхідність здійснення оплати продукції у сумі 483570,00 грн. протягом 7 днів з моменту отримання даної претензії.

Претензія отримана покупцем 11.11.2020 за вхідним №1554, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції.

Заборгованість покупця з оплати продукції стала підставою для звернення постачальника з позовом про стягнення суми боргу та у зв`язку з порушенням строків оплати - інфляційних втрат, 3% річних і пені.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції до ухвалення судом рішення у справі покупцем в підтвердження здійснення часткової оплати надано платіжне доручення №15256 від 25.11.2020 на суму 57650,71 грн.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу виконання господарського договору про поставку товару.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне визначення договору містить і стаття 712 Цивільного кодексу України.

За приписами частини шостої статті 265 Господарського кодексу України та частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

За вимогами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції правильно втсановлено, що заборгованість з оплати поставленого товару у сумі 425919,29 грн. доведена і підтверджена належними доказами, а вимоги позивача про стягнення 3% річних за період з 14.04.2020 по 25.11.2020 і інфляційних втрат за період з травня 2020 по жовтень 2020 обґрунтовано задоволені судом частково після перевірки розрахунку і виявлення арифметичних помилок. Відповідач погоджується з рішенням суду в цій частині.

В апеляційному порядку апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми пені та можливості зменшення її розміру на 90%.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Щодо стягнення суми пені, яка заперечується відповідачем, суд першої інстанції правильно встановив, що пунктом 5.2. укладеного договору передбачено, що у разі порушення Покупцем більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочки оплати.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина перша статті 216 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема як штрафні санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України визначено, що застосування штрафних санкцій є одним зі способів захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання.

За статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі ґрунтуються на незастосуванні судом першої інстанції норм статті 233 Господарського кодексу України, частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України щодо зменшення розміру неустойки.

Як на підставу для зменшення штрафних санкцій відповідач посилається на тяжкий фінансовий стан підприємства та на відсутність понесення підприємством позивача збитків.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України).

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналіз норм статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Частиною третьою статті 13 і частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України на кожну сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, сторона яка вважає, що існують підстави для зменшення розміру заявлених до стягнення з неї штрафних санкцій зобов`язана довести відповідно до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України і статті 233 Господарського кодексу України те, що вчинені нею порушення були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

У даному випадку відхиляючи доводи відповідача, колегія суддів виходить з того, що в статті 42 Господарського кодексу України наведено визначення підприємництву, яким є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За статтею 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відповідач як і позивач є господарюючим суб`єктом і несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. До таких ризиків входить, зокрема, погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Інший учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, який уклав з ним цей договір.

Таким чином, з урахуванням наведених норм суд доходить висновку, що наведені відповідачем обставини є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності відповідачем, і ці обставини не свідчать про відсутність його вини у порушенні зобов`язання, а передусім є наслідком його господарської діяльності, а також, наслідком його власного комерційного розрахунку та ризику.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 затверджено Національне положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності".

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ вказаного Положення фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Відповідачем не доведено тяжкого фінансового стану товариства з наданням відповідних доказів - первинних документів фінансової звітності (баланс, звіт про фінансовий результат). Якщо ж виконати зобов`язання вчасно завадили об`єктивні обставини - боржник повинен був довести їхню дійсність, а також те, що саме вони, а не будь-що інше, стали причиною прострочення.

Посилання на сам лише факт відсутності в матеріалах справи доказів понесення підприємством позивача збитків через неналежне виконання відповідачем свого обов`язку не може бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Суд апеляційної інстанції також відхиляє посилання відповідача на висновки Верховного Суду у постановах від 11.09.2018 у справі №905/64/18 і від 10.05.2017 у справі №904/4537/15, оскільки висновок колегії суддів про відмову у зменшенні розміру неустойки у цій справі не суперечить висновкам судів про задоволення клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій. Таке зменшення розміру штрафних санкцій у наведених справах №905/64/18 і №904/4537/15 є правом суду і було реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, обґрунтувань та дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції і вважає, що скаржником відповідно до приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду наявності підстав, визначених положеннями статті 233 Господарського кодексу України і статті 551 Цивільного кодексу України необхідних для зменшення розміру штрафних санкцій. Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі не можуть бути підставою для скасування рішення в частині стягнення суми пені, оскільки скаржником не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності тяжкого фінансового стану, поважності причин неналежного виконання зобов`язань, причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Стаття 86 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені відповідачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" ДП "НАЕК "Енергоатом" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі №904/6612/20 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 18.06.2021.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя С.Г. Антонік

Суддя Е.В. Орєшкіна