ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. Справа№ 918/948/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Твердого Миколи Кузьмовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 (повний текст рішення складено та підписане 08.02.2021)

у справі №918/948/20 (суддя Балац С.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця Твердого Миколи Кузьмовича

до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк "Аваль"

про стягнення 12.020,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Твердий Микола Кузьмович (далі - позивач) звернувся до господарського суду із позовом до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк "Аваль" (далі - відповідач) про стягнення 12.020,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами спору договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжних карток від 18.04.2019 №011/17530/552213, а саме: при здійсненні транзакції (зняття в березні та квітні 2020 р. з карткового рахунку кредитних коштів) банком не здійснено відповідного інформування клієнта смс-повідомленнями, що стало наслідком завдання позивачу шкоди у розмірі 12.020,00 грн.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що всі спірні транзакції були здійснені на сайтах, які підтримують технологію захищеної електронної комерції, тобто з введенням паролів, які унеможливлюють процедуру оскарження таких транзакцій.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі №918/948/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спірні транзакції були здійснені з використанням реквізитів платіжної картки за договором та на сайтах, які підтримують технологію захищеної електронної комерції 3-D Secure, тобто з введенням ОТР-паролей, що робить неможливим оскарження таких транзакцій. При цьому, тягар доведення відсутності з боку відповідача передбаченого договором смс-інформування та надання до суду доказів такої відсутності лежить виключно на позивачі, що, в свою чергу, останнім, при зверненні до господарського суду з даним позовом, здійснено не було.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, фізична особа-підприємець Твердий Микола Кузьмович подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі №918/948/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві. Також скаржник вказував, що судом безпідставно поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Твердого Миколи Кузьмовича на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі №918/948/20. Постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у даній справі в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відповідях на відзив на апеляційну скаргу позивачем викладено заперечення на доводи відповідача.

Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

18.04.2019 між фізичною особою-підприємцем Твердим Миколою Кузьмовичем, як клієнтом/держателем ПК, та Акціонерним товариством "Райффайзен Банк "Аваль", як Банком, укладено договір про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжних карток №011/17530/552213 (далі - Договір). У відповідності до п.2.1 якого банк на підставі клієнта, яка є невідємною частиною договору, відкриває клієнту картковий рахунок (далі - КР) у національній валюті України, випускає до КР та надає клієнту платіжну картку (далі - ПК) та забезпечує здійснення розрахунків за операціями, проведеними з використанням ПК на умовах цього договору.

Виходячи зі змісту пунктів 2.2 - 2-4 Договору Банк забезпечує проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням ПК або її реквізитів, відповідно до вимог законодавства України, правил міжнародних платіжних систем Visa International та MasterCard .лternational (надалі - правила платіжних систем), Правил, Тарифів та з урахуванням обмежень, що встановлені чинним законодавством України, Клієнтом, Банком або відповідною міжнародною платіжною системою. Всі операції, здійснені з використанням ПК, із застосуванням ПІН-коду, CW2/CVC2 та/або реквізитів ПК, у т. ч. ПК Довірених осіб, безумовно визнаються Клієнтом як такі, що здійснені ним свідомо, особисто підписані та спрямовані Клієнтом на вчинення правочину та/або розпорядження коштами на КР. Обслуговування Банком КР Клієнта здійснюється за дебетовою схемою, якщо інше не визначено за згодою Сторін. На підставі окремого договору Клієнт може отримати кредит, який надається Клієнту Банком у межах встановленої Банком кредитної лінії (овердрафту), шляхом здійснення платежів з КР Клієнта разі відсутності (недостатності) на ньому власних грошових коштів (надалі - кредит). Внаслідок укладання Клієнтом окремого договору про отримання кредиту, схема обслуговування Банком КР Клієнта змінюється з дебетової на дебетово-кредитну. Банк здійснює відкриття КР на підставі наданої Клієнтом заяви встановленої Банком форми та інших документів відповідно до вимог чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України (далі - НБУ), внутрішніх документів Банку, Правил та правил платіжних систем.

Як вбачається з Додатку №1 до Договору, Банком було здійснено підключення карткового рахунку за послугою "Мобільний банкінг" (цілодобовий контроль руху коштів за допомогою СМС-повідомлень на мобільний телефон по операціях від 100,00 грн) (п.20 Додатку №1 до Договору).

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога фізичної особи-підприємця Твердого Миколи Кузьмовича до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк "Аваль" про стягнення 12.020,00 грн шкоди, заподіяної відповідачем у зв`язку з неналежним виконанням ним своїх зобов`язань за Договором щодо цілодобового контролю руху коштів за допомогою СМС-повідомлень на мобільний телефон позивача по операціях від 100,00 грн, що призвело до здійснення банком 26.03.2020, 29.03.2020, 30.03.2020, 31.03.2020, 01.04.2020, 02.04.2020, 06.04.2020, 08.04.2020, 10.04.2020, 14.04.2020, 15.04.2020, 16.04.2020, 19.04.2020, 23.04.2020, 24.04.2020 та 25.04.2020 несанкціонованих транзакцій у вигляді переказу грошових коштів з карткового рахунку за Договором, які не супроводжувались смс-повідомленнями від банку про їх здійснення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини першої статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений сторонам договір є договором банківського рахунку.

У відповідності до ч. 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до частин першої, другої статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Як встановлено вище, позивач не підтверджується прийняття участі у транзакціях, здійснених 26.03.2020, 29.03.2020, 30.03.2020, 31.03.2020, 01.04.2020, 02.04.2020, 06.04.2020, 08.04.2020, 10.04.2020, 14.04.2020, 15.04.2020, 16.04.2020, 19.04.2020, 23.04.2020, 24.04.2020 та 25.04.2020.

Водночас, відповідно до наданого відповідачем в суді першої інстанції переліку здійснених транзакцій позивача за Договором у вказаний вище період, всі оспорювані позивачем транзакції були здійснені з використанням реквізитів платіжної картки за Договором та на сайтах, які підтримують технологію захищеної електронної комерції 3-D Secure, тобто з введенням ОТР-паролей, що робить неможливим оскарження таких транзакцій, враховуючи введення таких паролей позивачем в підтвердження здійснення таких транзакцій.

Також здійснення спірних транзакцій з використанням підтверджуючих такі транзакції ОТР-паролями підтверджується відповіддю Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОЦЕСІНГОВИЙ ЦЕНТР" від 21.01.2021 №16/3, яка наявна в матеріалах справи.

На запит відповідача, направленого ним оператору мобільного зв`язку з метою встановлення наявності/відсутності смс-інформування позивача про спірні транзакції, отримана відповідь від Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" від 14.01.2021 №/03/03/02, відповідно до якої повідомлено про те, що запитуваний мобільний номер телефону обслуговується оператором зв`язку знеособлено (анонімно) у зв`язку з чим правові підстави для надання запитуваної інформації відсутні.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів відсутності смс-інформування позивача про здійснені транзакції, зокрема, відповіді оператора мобільного зв`язку.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, спірні транзакції були здійснені з використанням реквізитів платіжної картки за Договором та на сайтах, які підтримують технологію захищеної електронної комерції 3-D Secure, тобто з введенням ОТР-паролей, що робить неможливим оскарження таких транзакцій. При цьому, тягар доведення відсутності з боку відповідача передбаченого Договором смс-інформування та надання до суду доказів такої відсутності лежить виключно на позивачі, що, в свою чергу, останнім, при зверненні до господарського суду з даним позовом, здійснено не було; надані позивачем до суду скріншоти смс-повідомлень банку не можуть слугувати доказами відсутності смс-інформування позивача про здійснені транзакції, оскільки належним та допустимим доказом відсутності такого інформування є виключно відповідь оператора мобільного зв`язку.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не доведено наявності складових для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовної вимоги фізичної особи-підприємця Твердого Миколи Кузьмовича та відсутність правових підстав для її задоволення.

Суд апеляційної інстанції не вбачає процесуальних порушень при поновленні місцевим господарським судом строку подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Твердого Миколи Кузьмовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі №918/948/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи №918/948/20 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир