УХВАЛА

м. Київ

17.06.2021Справа № 910/9616/21

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Приватного акціонерного товариства «Харчовик»

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбекс Опт» 24 000,00 грн заборгованості, яка виникла, у зв`язку з не поставкою товару за Договором поставки № 10/05 від 27.05.2021

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Харчовик» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбекс Опт» 24 000,00 грн заборгованості, яка виникла, у зв`язку з не поставкою товару за Договором поставки № 10/05 від 27.05.2021.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на слідуюче.

Як вбачається з заяви, вимогу щодо стягнення 24000,00 грн заборгованості з ТОВ «Карбекс Опт» обґрунтовано тим, що на виконання умов Договору поставки № 10/05 від 27.05.2021 заявником 28.05.2021 було здійснено передплату за товар у розмірі 24 000,00 грн, однак, в обумовлений договором строк боржник свого обов`язку щодо поставки належного товару не здійснив, у зв`язку з чим заявник просить стягнути сплачену суму попередньої оплати у відповідності до вимог статті 693 Цивільного кодексу України.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження (частини 1, 2, 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Так, статтею 147 ГПК України унормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.1 ст. 148 ГПК України).

Як вбачається з доданих до заяви документів, 27.05.2021 між Приватним акціонерним товариством «Харчовик» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карбекс Опт» (далі - постачальник) укладено Договір поставки № 10/05, за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити товар відповідно до специфікації, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, визначених договором.

Відповідно до умов п. 4.1. договору, заявник згідно з платіжним дорученням №15797 від 28.05.2021 здійснив попередню оплату в розмірі 50% від вартості товару, що становить 24 000,00 грн.

Враховуючи відсутність поставки товару у строк, встановлений договором, заявник звернувся до суду в порядку наказного провадження про стягнення з боржника здійсненої заявником передоплати у розмірі 24 000, 00 грн.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Водночас, умови укладеного між сторонами Договору поставки №10/05 від 27.05.2021 не встановлюють обов`язку продавця щодо повернення суми попередньої оплати, у разі нездійснення поставки товару, а також не містить строків повернення цієї передоплати.

Обов`язок щодо повернення суми попередньої оплати виникає у боржника в силу положень закону та з урахуванням положень ст. 530 ЦК України

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбекс Опт» суми попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов`язання за договором, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав - повернення сплаченої передоплати за непоставлений товар.

За своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не може розцінюватись як грошове зобов`язання за договором, а є лише застосуванням наслідків невиконання боржником зобов`язання за Договором поставки №10/05 від 27.05.2021 щодо поставки товару.

Отже, заявлена між Приватним акціонерним товариством «Харчовик» вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбекс Опт» грошових коштів у розмірі 24 000, 00 грн, що є поверненням здійсненої попередньої оплати за договором поставки № 10/05 від 27.05.2021 не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, так як заявлена до стягнення сума не є заборгованістю за договором (за договором у боржника обов`язок поставити товар).

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 9128/631/19, яка стосується тлумачення норми ст. 625 ЦК України, а не порядку звернення з заявою про видачу судового наказу.

Згідно з пунктом 3 частини 1, 2 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, суд вважає, що у видачі судового наказу про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 24 000, 00 грн слід відмовити.

Відповідно до частини 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерного товариства «Харчовик» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбекс Опт» 24000,00 грн заборгованості.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І. Привалов