ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. Справа№ 920/1114/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Маківський В.В.;

від відповідача: Сіденко Л.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс"

на рішення Господарського суду Сумської області від 11.03.2021 року (повний текст складено 24.03.2021)

у справі № 920/1114/20 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"

про розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою, відповідно до якої просив суд розірвати договір розподілу природного газу, який був укладений 01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Альянс та Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» шляхом підписання Заяви-приєднання № 09420W3XNNDP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що є не побутовим) на умовах Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача взагалі не було повідомлено про припинення постачання газу 07.04.2020. Також під час припинення постачання газу був відсутній представник ТОВ «Альянс», не було складено акт про припинення газопостачання за встановленою формою та не було повідомлено орган місцевого самоврядування чи виконавчої влади про відключення газу, у зв`язку з чим позивач вважає, що його права були порушені та товариство вирішило розірвати договір розподілу природного газу, укладений з відповідачем, звернувшись до суду з даним позовом внаслідок порушення його прав.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 11.03.2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що за умови припинення (обмеження) газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки та її опломбування об`єкт споживача не втратив статус підключеного до ГРМ, оскільки у такому випадку не відбувається фізичного роз`єднання обладнання споживача з газорозподільною системою, і споживач має можливість у будь-який момент поновити отримання газу, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для розірвання спірного договору в судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 11.03.2021 року у справі №920/1114/20 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

За доводами апелянта, позивача взагалі не було повідомлено про припинення постачання газу 07.04.2020. Також під час припинення постачання газу був відсутній представник ТО «Альянс», не було складено акт про припинення газопостачання за встановленою формою та не було повідомлено орган місцевого самоврядування чи виконавчої влади про відключення газу. Апелянт зазначає, що договором розподілу природного газу, який був укладений між сторонами, передбачено можливість розірвання договору за ініціативою споживача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №920/1114/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 26.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 відкладено розгляд справи на 09.06.2021.

Позиції представників сторін

19.05.2021 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс» (позивач) відповідно до заяви-приєднання № 09420W3XNNDP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) приєднався до умов типового договором розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (із змінами).

За умовами п.2.1 типового договору розподілу природного газу затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 №2498 (далі - договір розподілу природного газу) оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п.2.2 договору розподілу природного газу обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Пунктом 3.1 договору розподілу природного газу погоджено, що споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у період фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи (далі - оператор ГТС) до початку такого періоду. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку оператором ГТС, а до відома споживача - його постачальником. За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Згідно з п.5.1 договору розподілу природного газу облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

За умовами п.5.2 договору розподілу природного газу визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об`єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об`єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача.

Відповідно до п.6.1 договору розподілу природного газу оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Підпунктом 3 пункту 9.1 типового договору передбачено, що оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

За умовами п.12.1 договору розподілу природного газу останній укладається на невизначений строк.

Згідно з п.12.3 договору розподілу природного газу може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України. У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ, та необхідності укладення договору з новим власником договір з попереднім власником може бути розірвано оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг.

07.04.2020 відповідно до акту про проведення перевірки причин відсутності газу, позивачем у складі створеної комісії була проведена перевірка, в ході якої встановлено, що ТОВ «Альянс» відключено від газопостачання, а саме газова мережа ТОВ «Альянс» заглушкою від`єднала від газорозподільної системи.

17.06.2020 позивачем було надіслано Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (відповідач) за вих №21 заяву про розірвання договору розподілу природного газу, в якій позивач, керуючись п. 12.3. договору повідомив відповідача про розірвання договору розподілу природного газу, який був укладений 01.01.2016 між ТОВ «Альянс» та АТ «Сумигаз» шляхом підписання заяви-приєднання 09420W3XNNDP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

02.07.2020 у відповідь на звернення позивача від 17.06.2020 № 21 відповідач надіслав позивачу лист за вих №400001.1-Лв-3087-0720, в якому зазначив, що згідно з вимогами глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи за умови оплати послуг з відключення від газопостачання.

Також відповідачем зазначено, що за підприємством позивача існує заборгованість за послуги розподілу природного газу, а тому для розірвання договору розподілу природного газу відповідач вважає за необхідне з боку позивача виконання умов договору (п.12.5) в частині погашення заборгованості до дня остаточного припинення користування природним газом.

06.07.2020 за вих №28 позивачем надіслано відповідачу повторну заяву про розірвання договору розподілу природного газу (повторно), відповідно до якої позивач зазначає, що відповіді від відповідача на його заву від 17.06.2020 вих №21 він не отримав, у зв`язку з чим повторно повідомляє АТ «ОГС «Сумигаз» про розірвання договору, зазначаючи, що датою розірвання договору він вважає 17.06.2020 (дата направлення на адресу відповідача первісної заяви про розірвання) та просить відповідача направити на адресу ТОВ «Альянс» підтвердження розірвання договору розподілу природного газу.

14.07.2020 за вих №34 позивач надіслав відповідачу заяву у відповідь на лист АТ «Сумигаз» від 02.07.2020 №400001.1-Лв-3087-0720, в якій зазначив, що наявність заборгованості не є перешкодою для розірвання договору та вважає, що саме з 17.06.2020, з моменту отримання відповідачем листа позивача за вих №21, - типовий договір розподілу природного газу затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 укладений між сторонами спору є розірваним.

14.07.2020за вих №400001.1-Лв-3238-0720 відповідачем надано позивачу відповідь на лист від 06.07.2020 №28, в якій відповідач звертає увагу позивача, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплатити вартість послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРМ згідно з вимогами розділу VII Кодексу ГРМ. Разом з тим, також було наголошено, що у відповідності до вимог глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи за умови оплати послуг з відключення від газопостачання.

14.08.2020 за вих №400001.1-Лв-4313-0820 відповідачем надано позивачу відповідь на лист від 14.07.2020 №34, відповідно до якої відповідач надіслав позивачу два примірники договору №29D400-5368-20 від 05.08.2020 на виконання робіт з механічного від`єднання газової мережі від газорозподільної системи та рахунок №73 від 05.08.2020 на оплату послуг з механічного від`єднання газової мережі від газорозподільної системи та просив позивача оформити належним чином договори, підписати та один примірник повернути на адресу відповідача.

11.09.2020 позивач надіслав відповідачу відповідь на лист №400001.1-Лв-4313-0820 від 14.08.2020, в якій зазначив, що 17.06.2020 за вих №21 на адресу АТ «Сумигаз» був направлений лист з повідомленням про розірвання договору розподілу природного газу, який був укладений між ТОВ «Альянс» та АТ «Сумигаз», у зв`язку з чим позивач вважає, що зазначений договір є розірваний, а ТОВ «Альянс» починаючи з 07.04.2020 вже був механічно від`єднаний від газової мережі.

Звертаючись із даним позовом, позивач зазначає, що його взагалі не було повідомлено про припинення постачання газу 07.04.2020. Також під час припинення постачання газу був відсутній представник ТОВ «Альянс», не було складено акт про припинення газопостачання за встановленою формою та не було повідомлено орган місцевого самоврядування чи виконавчої влади про відключення газу, у зв`язку з чим позивач вважає, що його права були порушені та товариство вирішило розірвати договір розподілу природного газу, укладений з відповідачем, звернувшись до суду з даним позовом внаслідок порушення його прав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Приписами ч.4 до ст.179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Укладений (шляхом подання споживачем заяви-приєднання до умов типового договору) між сторонами договір від 01.01.2016 розподілу природного газу за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг.

У контексті приписів ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.ч.1-4 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Положеннями ч.ч.2, 3 ст.634 ЦК України унормовано, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

За змістом апеляційної скарги позивач наголошує, що умови пункту 12.3 договору допускають його розірвання за ініціативою позивача, що не було враховано судом першої інстанції.

Однак, з системного аналізу умов п.12.3 договору та положень чинного законодавства вбачається, що зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін у порядку, встановленому ст.188 ГК України, або у судовому порядку у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019р. у справі №916/1684/18.

За таких обставин, оскільки сторонами не досягнуто згоди згідно умов п.12.3 договору від 01.01.2016р. щодо його розірвання, останній може бути розірваний за ініціативою споживача, проте не беззаперечно шляхом односторонньої відмови, а у порядку, визначеному законодавством України, зокрема, приписами ЦК України.

Відповідно до ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, договір розподілу природного газу від 01.01.2016р. є не тільки договором про надання послуг, а є ще й договором приєднання, застосуванню до якого підлягають наведені вище приписи ст.634 ЦК України. До того ж умови укладеного між сторонами договору розподілу природного газу не містять у собі порядок та наслідки розірвання договору в односторонньому порядку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. При цьому згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18.02.2020р. у справі №910/7715/19, від 12.03.2020р. у справі №910/4994/19, від 24.06.2020р. у справі №922/2216/19 та від 01.10.2020р. у справі №910/10465/19, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст.651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

На підставі наведених положень законодавства місцевий господарський суд вірно зазначив, що закон пов`язує можливість розірвання договору не безпосередньо з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Як вже було зазначено вище, підставами для розірвання договору від 01.01.2016р. позивач зазначає припинення постачання газу з 07.04.2020 та відмовою у його відновленні.

В той же час, в матеріалах справи містяться листи відповідача від 02.07.2020, 14.07.2020, 14.08.2020, якими АТ «Сумигаз» повідомляло позивача про наявність заборгованості за договором природного газу.

Підпунктом 1 пункту 9.1 типового договору передбачено, що оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим договором.

Наявність у позивача заборгованості за послуги з розподілу природного газу було встановлено в межах справи № 920/558/20 за позовом АТ «Сумигаз» до ТОВ «Альянс» про стягнення заборгованості у розмірі 89 880,08 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (абзац 3 пункту 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що означає - наявність технічної можливості у будь-який час, необхідний споживачу, скористатись можливістю розпочати газоспоживання.

Згідно пункту 1 розділу II Кодексу ГРМ газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.

За приписами пункту 6 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:

присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний ЕІС-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника;

надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;

забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.

Таким чином, послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ (AT "Сумигаз") щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ.

Відповідно до пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Позивач залишив поза увагою той факт, що з 07.04.2020р. за наслідком припинення (обмеження) газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки та її опломбування на об`єкті він не втратив статус споживача, підключеного в установленому законом порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, оскільки в даному випадку не відбулось механічного (зварного) від`єднання газопроводу від газових мереж Оператора ГРМ, і зазначені обставини не звільняють останнього від виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Таким чином, твердження Позивача щодо неотримання послуг з боку Відповідача, у зв`язку припиненням газопостачання на об`єкті Споживача за відсутності фактичного споживання природного газу, а відтак і відсутності обов`язку зі сплати послуг з РЗП є необґрунтованим та безпідставним, оскільки у даному випадку об`єкт вважається приєднаним, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби, немає будь-яких перешкод.

Крім того, ні вимогами Кодексу ГРМ, і умовами Типового договору не передбачено, що обмеження (припинення) розподілу природного газу є підставою для розірвання договору, укладеного між сторонами на підставі відповідної заявки позивача.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено, що обставини обмеження (припинення) розподілу природного газу є підставами для розірвання договору розподілу природного газу у контексті приписів ст.ст.651, 652 ЦК України та умов договору від 01.01.2016.

Посилання апелянта на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)», є необґрунтованими, оскільки вказаний Закон застосовується до фізичних осіб - громадян України, та стосовно надання житлово-комунальних послуг, а не послуг із розподілу природного газу.

Отже, оскільки сторонами не досягнуто згоди про розірвання договору розподілу природного газу від 01.01.2016, а позивачем не доведено визначених законодавством підстав для розірвання договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Сумської області від 11.03.2021 року у справі № 920/1114/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.03.2021 року у справі № 920/1114/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 11.03.2021 року у справі № 920/1114/20 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 920/1114/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 17.06.2021

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко