ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 Справа № 917/498/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Дерій Ю.В.

розглянувши матеріали за позовною заявою Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль», вул. О.Теліги, 6, м. Київ, 04112

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс», село Гоголеве Шишацький р-н, Полтавська обл., 38040

про стягнення 122 548,90 грн

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача коштів в сумі 122548,90 грн за договором купівлі-продажу № 22-05-2018-АГР від 22.05.2018, з яких: 90703,82 грн основний борг, 16033,31 грн пеня; 5934,21 грн 3% річних; 9877,56 грн інфляційні втрати.

05.04.2021 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» про стягнення 122 548,90 грн.

Ухвалою від 09.04.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Ухвалу суду про прийняття позовної заяви до розгляду від 09.04.2021 відповідач отримав за юридичною адресою 27.04.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з підписом представника відповідача про отримання (а.с. 57), тому останнім днем строку для подання відзиву є 12.05.2021.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив:

Між Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» був укладений договір купівлі-продажу № 22-05-2018-АГР від 22.05.2018 (далі Договір, а.с. 9-13), на умовах якого позивач (продавець) зобов`язався поставити та передати у власність відповідача (покупця) товар, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити на умовах даного Договору.

Асортимент і кількість товарів зазначені в Додатку №1 Партія 1, Додатку №2 Партія 2 до даного Договору, який є невід`ємною частиною даного договору (п. 1.2. Договору).

Загальна ціна товару становить 204 254 ,78 грн (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору оплата товару здійснюється покупцем в такому порядку: оплата вартості партії № 1 у розмірі 113550,96 грн протягом 60 календарних днів з дати відвантаження товару з партії №1; оплата вартості партії № 2 у розмірі 90703,82 грн протягом 60 календарних днів з дати відвантаження товару з партії №2.

Поставка товарів підтверджується видатковою накладною продавця (п. 4.2 Договору).

Сторонами підписано специфікацію від 22.05.2018 (додаток №1 Партія 1 до договору купівлі-продажу № 22-05-2018-АГР від 22.05.2018 ) на загальну суму 113550,96 грн (а.с. 14-15) та специфікацію від 22.05.2018 (додаток №2 Партія 2 до договору купівлі-продажу № 22-05-2018-АГР від 22.05.2018) на загальну суму 90703,82 грн (а.с. 16), згідно з якими покупець повинен був оплатити 100% вартості товару протягом 60 календарних днів з дати відвантаження товару з партії.

На виконання умов Договору 29.05.2018 був поставлений товар на суму 113550,96 грн, що підтверджується видатковою накладною № 917309342 від 29.05.2018, а також 27.11.2018 був поставлений товар на суму 90703,82 грн, що підтверджується видатковою накладною № 917310182 від 27.11.2018 (копії в матеріалах справи, а.с. 19-24).

Згідно з Довіреністю №83 від 14.05.2018 (а.с. 47), Довіреністю № 177 від 05.11.2018 (а.с. 48) відповідачем було уповноважено представників отримати цінності (товар) від ДП «ДеЛаваль».

Відповідач оплату товару здійснив частково. Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком, відповідач перерахував позивачу кошти за першу партію товару в розмірі 113550,96 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 17-18). Як зазначив позивач, оплачені кошти були зараховані як погашення заборгованості за поставлений товар за накладною № 917309342 від 29.05.2018. Видаткова накладна № 917310182 від 27.11.2018 на суму 90703,82 грн залишається неоплаченою.

Таким чином, в порушення вимог Договору, покупець (відповідач) не здійснив остаточний розрахунок за отриманий товар, внаслідок чого станом на момент подання позову виникла заборгованість в сумі 90703,82 грн.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач передав відповідачу товар на загальну суму 204254,78. за видатковими накладними.

Позивач надав копію банківської виписки в підтвердження часткової оплати товару відповідачем.

У відповідності до п. 3.2. Договору, оплата вартості партії № 2 у розмірі 90703,82 грн здійснюється протягом 60 календарних днів з дати відвантаження товару з партії №2.

Товар з партії №2 поставлено відповідачу 27.11.2018. Строк виконання зобов`язання є таким, що настав відповідно до п. 3.2. Договору.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність основного боргу в сумі 90703,82 грн, строк оплати якого настав, відповідач не надав будь-яких заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу задовольняються судом повністю.

Щодо нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат суд враховує таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

З огляду на те, що відповідач не сплатив всю суму за отриманий товар в обумовлений Договором строк, чим порушив зобов`язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

За змістом п. 9.4. Договору, у випадку невиконання покупцем умов пункту 3.2. Договору покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний календарний день невиконання.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 16033,31 грн пені за період з 26.01.2019 по 26.07.2019 (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 26).

Щодо суми невиконаного зобов`язання по вчасній оплаті товару за накладною від 27.11.2018, то суд зазначає, що відстрочка у 60 календарних днів повинна рахуватися від дня поставки товару, тобто якщо оплата не здійснена на 60й день від дня поставки (не враховуючи дня поставки), то прострочення наступає на 61й день, а не на 60й.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня нараховується за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Однак вищевказані порядок та умови обрахунку строку оплати не були повністю враховані позивачем при складанні розрахунку пені.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивач починає нараховувати пеню з 26.01.2019 (в останній день платежу) необґрунтовано, оскільки кредиторські вимоги про сплату боргу на той момент ще не настали.

Виходячи з умов Договору, відповідач мав оплатити отриманий товар з другої партії за накладною №917310182 від 27.11.2018 у строк до 26.01.2019 включно, проте, оскільки останній день платежу припав на суботу і згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України переноситься на перший за ним робочий день - 28.01.2019, то прострочка відповідача починається з 29.01.2019.

Судом було здійснено власний розрахунок пені, з урахуванням умов Договору та норм чинного законодавства, згідно з яким за період з 28.01.2019 по 26.07.2019 на заборгованість у розмірі 90703,82 грн пеня складає 15765,07 грн.

Таким чином, суд визнає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені на суму 15765,07 грн, інша частина вимог про стягнення пені відхиляється за їх безпідставністю.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховується, що інфляційні витрати та річні є невід`ємною частиною боргу, вимоги про сплату яких кредитор вправі заявити з моменту виникнення права на позов про повернення боргу.

При перевірці розміру заявлених до стягнення 3% судом встановлено, що позивачу належало виходити із періоду прострочення відповідача починаючи з 29.01.2019 (у позивача розрахунок 3% річних з 26.01.2019).

Щодо розрахунку інфляційних втрат, суд виявив завищення інфляційних збитків з боку позивача.

Судом здійснено власний розрахунок, згідно якого нарахування 3% річних є правомірним на загальну суму 5911,90 грн за період з 29.01.2019 по 01.04.2021, а нарахування інфляційних втрат є правомірним на загальну суму 9676,88 грн за період з лютого 2019 по лютий 2021 включно. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних та інфляції відхиляються за їх безпідставністю.

Перевірка правильності розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга. Закон».

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 90703,00 грн основного боргу, 9676,88 грн інфляційних збитків, 15765,07 грн пені, 5911,90 грн 3% річних за неналежне виконання зобов`язання з оплати товару.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс», (село Гоголеве, Шишацький район, Полтавська область, 38040) на користь Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль», (вул. О.Теліги, 6, м. Київ, 04112) 90703,82 грн основного боргу, 15765,07 грн пені; 5911,90 грн 3% річних; 9676,88 грн інфляційних втрат; 2260,89 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.06.2021.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко