ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 року м. Дніпро Справа № 904/1169/17 (904/1486/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.,

секретар судового засідання Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020р. (повний текст складено - 24.11.2020р.) у справі № 904/1169/17 (904/1486/20) (суддя - Первушин Ю.Ю., м. Дніпро) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан", м. Дніпро до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 295 417,55 грн. в межах справи № 904/1169/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан"

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020р. позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" грошові кошти в розмірі 295 417,55 грн., 4 431,26 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р. у справі № 904/1169/20 було встановлено, що ОСОБА_1 безпідставно нараховано та здійснено виплату грошової винагороди за виконання ним повноважень керівника ТОВ "Лан" за період з 02.10.2017р. по 12.12.2018р. у сумі 221 929,02 грн. та безпідставно нараховано та здійснено виплату понесених ним в процедурі розпорядження майном витрат у сумі 73 488,53 грн. Обставини щодо безпідставного отримання грошових коштів ОСОБА_1 у загальній сумі 295 417,55 грн. є такими, що встановлені судовим рішенням у справі № 904/1169/17, яке набрало законної сили, та не мають доказуватися при розгляді даної справи. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ "Лан" щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 295 417,55 грн. підлягають задоволенню.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020р., відмовити в задоволенні позовних вимог.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- суд першої інстанції не звернув увагу, на висновок, викладений у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2019р. у справі № 904/1169/17, згідно з яким у комітету кредиторів відсутні повноваження призначати заробітну плату керівнику боржника в особі ОСОБА_1 , оскільки це є не грошовою винагородою, а заробітною платою керівника, що унормована вимогами трудового законодавства, а не нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Вказана постанова Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2019р. та встановлені в ній факти також є преюдиційними для даної справи;

- правовою підставою для нарахування заробітної плати є Наказ № 1 від 02.10.2017р. про прийняття на роботу, відповідно до якого ОСОБА_1 заступив на посаду виконуючого обов`язки керівника ТОВ "Лан" з встановленим окладом - 15 000,00 грн.;

- при ухваленні оскаржуваного рішення у даній справі, судом першої інстанції було проігноровано норми ст. 1215 ЦК України, хоча відповідач у своїх поясненнях акцентував увагу суду на вказаній нормі права. Крім того, суд не зазначив жодних аргументів та обґрунтувань щодо неприйняття даної норми до уваги;

- відповідачем до суду було подано пояснення, в якому зазначалось про те, що станом на день отримання ухвали про відкриття провадження - 22.07.2020р. відповідачем так і не було отримано позовної заяви з додатками. Не отримавши позовну заяву, відповідач був позбавлений певних прав, передбачених ГПК України, зокрема, ч. 4 ст. 161 ГПК України, якою встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи;

- в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд вибірково виклав висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 16.01.2019р. у справі № 753/15556/15-ц;

- суд першої інстанції: повно та всебічно не дослідив всіх норм права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, не застосував норми ч. 1 ст. 1215 ЦК України; порушив вимоги процесуального законодавства; ухвалив необґрунтоване та незаконне рішення.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Ліквідатор ТОВ "Лан" арбітражний керуючий Лукашук В.В. у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020р. - без змін. Посилається на те, що покладення на розпорядника майна обов`язків керівника боржника є заходами щодо забезпечення вимог кредиторів, носить тимчасовий характер та здійснюється відповідно до положень КУзПБ (Закону про банкрутство на момент існування спірних відносин), не має характеру трудових відносин. Встановлення розміру оплати праці керівника ТОВ "Лан" відноситься до виключної компетенції Загальних зборів учасників Товариства, а комітет кредиторів не має прав встановлювати умови оплати праці керівнику Товариства, в тому числі під час процедури розпорядження майном. Поняття "грошова винагорода" не може вважатися тотожним поняттю "заробітна плата", яка гарантована працівнику Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України "Про оплату праці". Норми Кодексу законів про працю України не можуть бути застосовані до відносин щодо оплати праці арбітражному керуючому (аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі № Б8/180-10). Щодо твердження скаржника про те, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2019р. у справі № 904/1169/17 встановлено преюдиційний факт, ліквідатор звертає увагу, що в даному випадку має значення та обставина, що комітет кредиторів не має права призначати заробітну плату ані керівнику боржника, ані арбітражному керуючому при покладенні на нього повноважень керівника. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Судом при цьому не визначено природу безпідставно отриманих ОСОБА_1 грошових коштів як заробітну плату. Стосовно доводів відповідача про позбавлення його прав, передбачених ч. 4 ст. 161 ГПК України, зокрема, права на подання відзиву на заяву ліквідатора, арбітражний керуючий посилається на те, що на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 24.06.2020р. у даній справі ліквідатором було подано суду докази направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідач мав достатньо часу для ознайомлення з позовною заявою ліквідатора та надання відзиву на заяву. Ліквідатором ТОВ "Лан" було зазначено та доведено належними та допустимими доказами, що безпідставно отримані ОСОБА_1 грошові кошти не є заробітною платою, а норми Кодексу законів про працю України не можуть бути застосовані до відносин щодо оплати праці арбітражному керуючому з огляду на практику Верховного Суду. Крім того, нарахування здійснювалось ТОВ "Лан" в особі ОСОБА_1 самому ОСОБА_1 , який не є добросовісним набувачем з огляду на безпідставність встановлення йому заробітної плати. Враховуючи, що ОСОБА_1 не є працівником ТОВ "Лан", посилання відповідача на ст. 40 КУзПБ є безпідставним. Висновки Верховного Суду у інших справах, на які відповідач безпідставно посилається як на підставу своїх заперечень, не відповідають обставинам справи про банкрутство ТОВ "Лан".

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2021р. (головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Коваль Л.А., Чередко А.Є.) відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 01.03.2021р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.02.2021р. у зв`язку із зайнятістю суддів Чередко А.Є. та Коваль Л.А. в засіданні органу суддівського врядування розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 22.03.2021р.

19.03.2021р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про відвід головуючого судді Вечірка І.О. від розгляду даної справи.

Судове засідання 22.03.2021р. за участю ОСОБА_1 та представника ліквідатора ТОВ "Лан" відбулось в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Вечірка І.О. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020р. у справі № 904/1169/17(904/1486/20).

Іншою ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 12.05.2021р.

Судове засідання 12.05.2021р. за участю ОСОБА_1 та представника ліквідатора ТОВ "Лан" відбулось в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судовому засіданні 12.05.2021р. ОСОБА_1 та представник ліквідатора ТОВ "Лан" надали пояснення по апеляційній скарзі.

12.05.2021р. в судовому засіданні оголошено перерву до 07.06.2021р.

Судове засідання 07.06.2021р. за участю ОСОБА_1 та представника ліквідатора ТОВ "Лан" відбулось в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

07.06.2021р. ОСОБА_1 та представник ліквідатора ТОВ "Лан" надали додаткові пояснення по апеляційній скарзі.

В судовому засіданні 07.06.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017р. порушено провадження у справі № 904/1169/17 про банкрутство ТОВ "Лан". Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п`ятнадцять календарних днів. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.10.2017р. припинено повноваження керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" Мамедова Рамазана Паша-Огли та покладено виконання його обов`язків на розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_1

ОСОБА_1 видав наказ № 1 від 02.10.2017р. "Про прийняття на роботу", згідно з яким заступив на посаду виконуючого обов`язки керівника ТОВ "Лан" зі встановленим окладом в 15 000,00 грн.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018р. припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Лан". Припинені повноваження розпорядника майна ТОВ "Лан" арбітражного керуючого ОСОБА_1 ТОВ "Лан" визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 6 місяців.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019р. призначено ліквідатором ТОВ "Лан" арбітражного керуючого Лукашука Віталія Васильовича.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р., зокрема, зобов`язано арбітражного керуючого ОСОБА_1 повернути до ліквідаційної маси ТОВ "Лан" безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 295 417,55 грн.

30.05.2019р. ліквідатором ТОВ "Лан" направлено вимогу ОСОБА_1 щодо необхідності зарахування безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 295 417,55 грн. на основний рахунок ТОВ "Лан", який використовується ліквідатором в ліквідаційній процедурі ТОВ "Лан".

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2019р. у справі № 904/1169/17 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р. залишено без змін.

22.10.2019р. ліквідатором ТОВ "Лан" повторно направлено вимогу ОСОБА_1 щодо зарахування безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 295 417,55 грн. на основний рахунок ТОВ "Лан", який використовується ліквідатором в ліквідаційній процедурі ТОВ "Лан".

Ухвалою Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 904/1169/17 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2019р. та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р. в частині розгляду звітів розпорядника майна ТОВ "Лан" арбітражного керуючого ОСОБА_1 про нарахування грошової винагороди та про відшкодування витрат.

24.02.2020р. ліквідатором ТОВ "Лан" направлено приватному виконавцю Шаркову О.О. заяву про примусове виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р. у справі № 904/1169/17 в частині повернення до ліквідаційної маси ТОВ "Лан" безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 295 417,55 грн.

28.02.2020р. ліквідатором ТОВ "Лан" отримано від приватного виконавця Шаркова О.О. повідомлення № 138 від 28.02.2020р. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Неможливість виконання в примусовому порядку ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р. у справі № 904/1169/17 стала підставою для звернення ліквідатора ТОВ "Лан" до місцевого господарського суду з даним позовом до ОСОБА_1 в межах справи про банкрутство ТОВ "Лан".

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, місцевий господарський суд 17.11.2020р. прийняв оскаржуване рішення у даній справі.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Лан" безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 295 417,55 грн. у межах справи № 904/1169/17 про банкрутство ТОВ "Лан".

21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства).

Таким чином, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1169/17 від 23.05.2019р. було зобов`язано арбітражного керуючого ОСОБА_1 повернути до ліквідаційної маси ТОВ "Лан" безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 295 417, 55 грн.

Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р. у справі №904/1169/20 було встановлено, що ОСОБА_1 безпідставно нараховано та здійснено виплату грошової винагороди за виконання ним повноважень керівника ТОВ "Лан" за період з 02.10.2017р. по 12.12.2018р. у сумі 221 929,02 грн., та безпідставно нараховано та здійснено виплату понесених ним в процедурі розпорядження майном витрат у сумі 73 488,53 грн.

Ліквідатор ТОВ "Лан" двічі звертався до ОСОБА_1 із вимогами щодо зарахування безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 295 417,55 грн. на основний рахунок ТОВ "Лан", який використовується ліквідатором банкрута Лукашуком В.В. в ліквідаційній процедурі, а саме: р/р НОМЕР_1 , відкритий АТ в "ОТП Банк", МФО 300528 (т. 1, а. с. 22-25).

Матеріали справи свідчать, що ліквідатор ТОВ "Лан" звертався до приватного виконавця із заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р. у справі № 904/1169/17 в частині повернення до ліквідаційної маси ТОВ "Лан" безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 295 417,55 грн.

Разом з тим, 28.02.2020р. ліквідатором ТОВ "Лан" отримано повідомлення приватного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням наведених обставин, в примусовому порядку неможливо зобов`язати ОСОБА_1 виконати вимоги ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р. у справі № 904/1169/17.

Станом на день подання даного позову, ОСОБА_1 не виконано вимоги вказаної ухвали в добровільному порядку.

У пунктах 37-41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018р. у справі № 905/1926/16 зазначено, що завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996р. у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таким чином, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Разом з тим у ст. 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування ст. 1215 ЦК України викладені, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі № 753/15556/15-ц та постановах Верховного Суду України від 22.01.2014р. у справі № 6-151цс13 та від 02.07.2014р. у справі № 6-91цс14.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019р. у справі № 753/15556/15-ц вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, зазначила, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Доказів набуття відповідачем 295 417,55 грн. у результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять.

Разом із тим, як встановлено судами у справі № 904/1169/17 ОСОБА_1 самостійно необґрунтовано нарахував собі грошову винагороду в розмірі 221 929,02 грн. та суму на відшкодування витрат в розмірі 73 488,53 грн., що свідчить про те, що ОСОБА_1 , як набувач грошових коштів діяв недобросовісно.

Доводи скаржника, що він перебував у трудових відносинах з боржником, які регулюються нормами трудового законодавства України, відхиляються апеляційним господарським судом з огляду на те, що покладення на розпорядника майна обов`язків керівника відбулось на підставі Закону про банкрутство, є заходом щодо забезпечення вимог кредиторів та носить тимчасовий характер.

Видання арбітражним керуючим ОСОБА_1 наказу по підприємству ТОВ "Лан" про виконання повноважень керівника боржника не змінює характер правовідносин між ОСОБА_1 як розпорядником майна боржника та підприємством-боржником. Ці правовідносини виникають, продовжують свою дію та припиняються не відповідно до норм трудового законодавства, а на підставі норм Закону про банкрутство. Відповідно і грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна, у тому числі на якого покладені обов`язки керівника боржника здійснюється згідно з нормами Закону про банкрутство.

Колегія суддів звертає увагу, що ст. 117 Кодексу законів про працю України не може бути застосована до відносин щодо оплати праці арбітражному керуючому виходячи з наступного.

Арбітражний керуючий призначається судом і діє відповідно до приписів норм законодавства про банкрутство. Отже, навіть виконання арбітражним керуючим обов`язків керівника підприємства не підтверджує наявність трудових відносин та відповідних гарантій, які з ними пов`язані. Законодавство про банкрутство не визначає автоматичного виникнення трудових обов`язків при виконанні обов`язків керівника підприємства арбітражним керуючим.

Обов`язковою умовою трудових відносин є наявність трудового договору між працівником та роботодавцем. У даному випадку арбітражний керуючий був призначений судом, є суб`єктом незалежної професійної діяльності, не є найнятим працівником, а тому трудовий договір між ним і підприємством відсутній. Відсутній власник або уповноважений ним орган, наявність якого вимагає ст. 117 КЗпП України і його вина. Характер відносин між арбітражним керуючим та боржником є цивільно-правовим та регулюється законодавством про банкрутство.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що в силу положень ст. 1212 ЦК України у відповідача, виникло зобов`язання щодо повернення безпідставно набутих ним коштів. В зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимоги ТОВ "Лан" щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 295 417, 55 грн. підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про порушення судом першої інстанції норм ч. 4 ст. 161 ГПК України, оскільки відповідачем не було отримано позовну заяву з додатками колегія суддів враховує наступне.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2020р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" залишено без руху, встановлено позивачу строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, а саме запропоновано надати належні та допустимі докази надсилання відповідачу копії позовної заяви № 02-02/117 від 16.03.2020р.

30.06.2020р. Господарському суду Дніпропетровської області подано докази направлення на адресу відповідача копії позовної заяви № 02-02/117 від 16.03.2020р. та доданих до неї документів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.07.2020р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020р. відкладено підготовче засідання на 18.08.2020р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.09.2020р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2020р. відкладено судове засідання на 30.09.2020р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2020р. відкладено судове засідання на 16.10.2020р.

В зв`язку з перебуванням судді Первушина Ю.Ю. з 15.10.2020р. на лікарняному, судове засідання, призначене на 16.10.2020р. не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2020р. призначив розгляд справи в судовому засіданні на 17.11.2020р.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було надано суду докази направлення відповідачу копії позовної заяви, а відповідач мав достатньо часу для ознайомлення з позовною заявою ліквідатора ТОВ "Лан" Лукашука В.В. та надання відзиву на цю заяву.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд. Водночас апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, як такими, що узгоджуються з обставинами справи та нормами матеріального і процесуального права.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 було додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно з яким загальна попередня (орієнтовна) сума судових витрат за апеляційною скаргою становить 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи залишення без задоволення апеляційної скарги, інші судові витрати також покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

24.02.2021р. засобами електронного зв`язку ліквідатором ТОВ "Лан" арбітражним керуючим Лукашуком В.В. подано апеляційному господарському суду попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката ТОВ "Лан", згідно з яким ліквідатор ТОВ "Лан" очікує понести у зв`язку із розглядом справи в апеляційному господарському суді витрати у розмірі 20 000,00 грн. Зазначено, що докази, які підтверджують розмір витрат ТОВ "Лан" на правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Апеляційний господарський суд зазначає, що згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України суд апеляційної інстанції має розглянути заяву ліквідатора ТОВ "Лан" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу після подання ліквідатором відповідних доказів протягом п`яти днів з дня ухвалення даного судового рішення. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку вказана заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020р. у справі № 904/1169/17(904/1486/20) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 14.06.2021р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко