ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Справа № 906/704/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край" на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 27.01.21 суддею Кудряшовою Ю.В. у м. Житомирі, повний текст складено 09.02.21 у справі № 906/704/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Дейнеки Вікторії Іванівни

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край"

про стягнення 208273,86 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021 у справі № 906/704/20 позов Фізичної особи-підприємця Дейнеки Вікторії Іванівни до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край" про стягнення 208273,86 грн задоволено частково.

1.2. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край" на користь Фізичної особи-підприємця Дейнеки Вікторії Іванівни 187210,40 грн - основного боргу, 2127,88 грн - пені, 399,14 грн - 3% річних, 362,34 грн - інфляційних, а також 2851,50 грн сплаченого судового збору.

1.3. В решті позову відмовлено.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не подав суду достатніх доказів на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

2.2. Правомірними та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 187 210,40 грн.

2.3. Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну оплату наданих послуг підлягають частковому задоволенню в сумі 2 127,88 грн. У задоволенні позову в частині стягнення 12 570,48 грн пені суд відмовляє.

2.4. Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних, суд вважає обґрунтованими до стягнення 399,14 грн 3% річних та 362,34 грн інфляційних, нараховані також з урахуванням строків сплати, визначених додатковою угодою № 1 від 24.01.2020. В задоволенні позову щодо стягнення 1 978,86 грн 3% річних та 3 624,66 грн. інфляційних суд відмовив.

2.5. Посилання відповідача на те, що позивач не надав відповідачу належним чином оформлену договір-заявку, в результаті чого строк оплати, визначений п.п. 3.6. договору не настав, суд оцінює критично, оскільки такі не підтверджені жодним доказом.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Житомирської області із апеляційною скаргою, відповідно у якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021.

3.2. У прохальній частині апеляційної скарги апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 21.01.21 по справі №906/704/20 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю; стягнути з позивача на користь відповідача 4277,25 гривень судового збору.

3.3. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Господарського суду Житомирської області необґрунтоване в зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; та у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

3.4. Відповідач наполягає на тому, що строк виконання відповідачем зобов`язань відповідно до п.п.3.1 та 3.6 договору позивачем вирахуваний невірно. Відповідач не порушив свої зобов`язання по п.3.6 договору, а тому підстави для стягнення суми заборгованості - відсутні.

3.5. Судом вірно встановлено, що акти виконаних робіт (надання послуг), які підписані сторонами містять посилання на рахунок на оплату послуг. Однак позивачем не доведено, що ним виконано п.3.1 договору, та вчасно надано рахунки на оплату. А відповідно й судом не було встановлено що позивач умови договору, а саме п.3.1. договору, виконав. Позивач порушив п.3.1 договору - не надав відповідачу належним чином оформлений договір-заявку.

3.6. Частково оплачені відповідачем рахунки, це рахунки, які надані позивачем в оригіналі відповідно до умов п.3.1 та п.3.6 договору, і не сплачені відповідачем саме з причини того, що по цим рахункам ще не почав свій перебіг 21 денний строк для здійснення оплати, в порядку п.3.1 та п.3.6 договору. Тобто оригінали цих рахунків позивач відповідачу не надав.

3.7. Суд прийняв як доказ позивача додаткову угоду № 1 до договору від 24.01.2020 до договору № ПКЛ251119/т-нос від 25.11.2019, але не надав належну оцінку цим доказам. Суд зазначає, що позивач має додаткову угоду №1 від 24.01.2020 до договору № ПКЛ251119/Т-НОС від 25.11.2019, що підписана відповідачем, щодо встановлення графіку погашення заборгованості суми 269210,40грн, що свідчить про вчинення відповідачем дій по врегулюванню спору по визнаній ним заборгованості. Так, дійсно ця додаткова угода № 1 від 24.01.2020 є домовленістю сторін про узгодженість строків сплати вартості послуг отриманих Замовником. Однак, ця угода не є угодою про мирне вирішення спору між Позивачем та Відповідачем. Додаткова угода № 1 від 24.01.2020 до договору № ПКЛ251119/т-нос від 25.11.2019 є невід`ємною частиною договору перевезення вантажів автомобільним транспортом, якою додатково врегульовується строк здійснення Замовником сплати вартості послуг. Відповідач вважає, що дана угода є пропозицією про зміну договору (оферту) у розумінні ст.188 ГПК України, якою відповідач намагається врегулювати строки оплати вартості перевезень, але ні як не як мирова угода про узгодження суми боргу.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуване Відповідачем рішення суду першої інстанції є обґрунтованим і законним, а апеляційна скарга - безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

4.2. У відзиві Позивач вважає за необхідне звернути увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що Відповідач, складаючи і підписуючи акти надання послуг/виконання робіт в розумінні п. 4.1.3. договору, тим самим визнає: 1) відсутність своїх претензій до Позивача, і 2) наявність у Відповідача належно оформленого договору-заявки.

4.3. Щодо, ніби то, відсутності у Відповідача належно оформлених рахунків на оплату послуг, то у відповіді на відзив на позовну заяву Відповідачем про цю обставину взагалі нічого не зазначається.

4.4. Щодо неправильної, за твердженням відповідача, оцінки доказу Позивача - додаткової угоди № 1 до договору, то Позивач повністю погоджується з правовим висновком суду першої інстанції, який полягає в тім, що ця угода свідчить про те, що сторони даного спору фактично змінили порядок і строки проведення розрахунків за надані послуги з перевезення вантажів та погодились, що оплата має здійснюватися в строки, визначені додатковою угодою № 1 від 24.01.2020. Варто зазначити, що Відповідач не тільки запропонував дану угоду Позивачу для підписання, а й вчинив ряд дій на її виконання, а саме здійснив, передбачені цією угодою платежі, що є доказом визнання Відповідачем цієї угоди та її умов.

4.5. Позивач також не погоджується з твердженням Відповідача, що "додаткова угода № 1 від 24.01.2020 є пропозицією про зміну договору (оферта) у розумінні ст. 188 Господарського кодексу України, якою Відповідач намагається врегулювати строки сплати вартості перевезень, але ніяк не як мирова угода про узгодження суми боргу", оскільки:

1) Відповідачем не надано суду доказів зміни договору за процедурою, визначеною приписами ст.188 ГК;

2) Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом;

3) За приписами ч.ч. 1 і 3 ст. 653 ЦК у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни;

4) Статтею 654 ЦК визначено, що зміна або розірвання договору вичиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

4.6. Позивач вважає, що сторони, уклавши між собою додаткову угоду № 1 від 24.01.2020 до договору, тим самим визначили борг за цим договором, а також змінили підставу, порядок і строки проведення розрахунків за ним. Аналогічного (Позивачу) висновку дійшов і суд в оскаржуваному рішенні, де сказано: "... суд вважає, що наявність додаткової угоди № 1 від 24.01.2020 свідчить про те, що сторони даного спору фактично змінили порядок і строки проведення розрахунків за надані послуги з перевезення вантажів, та погодились, що оплата має здійснюватися в строки, визначені додатковою угодою № 1 від 24.01.2020". Таким чином, за наявності у сторін даного спору додаткової угоди № 1 від 24.01.2020, посилання Відповідача на те, що в нього відсутня підстава для оплати послуг перевезення вантажів за договором, а саме оригінали договору заявки і рахунків на оплату, є безпідставним та незаконним.

4.7. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край" на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 27.01.21 у справі № 906/704/20, Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2019 між Фізичною особою-підприємцем Дейнекою Вікторією Іванівною (перевізник/позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поліський край" (замовник/відповідач) укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №ПКЛ251119/т-нос, відповідно до якого перевізник надає послуги автомобільних перевезень, які включають: надання транспортного засобу, організацію і здійснення доставки ввіреного замовником Вантажу, вказаного в Додатках (Договорах-заявках) до цього договору, в пункт призначення і видає Вантаж уповноваженій отримати Вантаж особі замовника (далі - Вантажоодержувач та Вантажовідправник) (п.п. 1.1. договору).

7.2.1. Згідно п.п. 1.2. договору найменування, кількість, види Вантажу, який перевозиться, маршрути перевезення (місця навантаження/розвантаження), дані вантажовідправників та вантажоодержувачів, графік подачі автотранспорту, вартість перевезення та суми оплати узгоджуються сторонами перед кожним конкретним перевезенням та вказуються в Додатках (Договорах-заявках) до цього договору.

7.2.2. Після підписання Договору-заявки сторонами, Договір-заявка є невід`ємною частиною цього Договору та є підтвердженням того, що всі умови надання послуг, вказані в Договорі-заявці узгодженні Сторонами (п.п. 1.3. договору).

7.2.3. Пунктом 3.1. договору передбачено, що оплата послуг перевізника за цим Договором здійснюється на підставі оригіналів наданих рахунків на оплату (далі - Рахунок). Підставою для виписки рахунку за надані послуги є належним чином оформлені:

- Договір-заявка; - товарно-транспортна накладна (ТТН);

- реєстр ТТН; - акт надання послуг;

- своєчасно і правильно зареєстровані податкові накладні.

7.2.4. Вид розрахунків за даним договором є безготівковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок перевізника. У разі досягнення домовленості між сторонами розрахунок може здійснюватися за попередньою оплатою (п.п. 3.2. договору).

7.2.5. Відповідно до п.п. 3.3. договору ціни за послуги з перевезення Вантажу визначаються згідно Договорів-заявок до цього договору, що є невід`ємною частиною цього Договору і/або Додатковою угодою, якою визначається "Тарифна сітка на циклічні перевезення", затвердженої і підписаної замовником і перевізником з урахуванням пункту 3.4. цього Договору.

7.2.6. Також сторони узгодили, що загальна сума послуг за даним Договором визначається загальною вартістю всіх Актів наданих послуг за даним Договором та у будь-якому разі - не може бути більше 500 0000,00 грн. протягом строку його дії згідно п.п. 10.1. цього Договору, вартість послуг конкретного перевезення не може бути більше вартості, зазначеної в Договорі - Заявці, узгодженої та підписаної сторонами (п.п. 3.5. договору).

7.2.7. Пунктом 3.6. договору замовник зобов`язується здійснити оплату фактично наданих послуг Перевізника за даним Договором протягом 21 банківського дня з моменту надання перевізником повністю і правильно оформлених документів, зазначених в п. 3.1. цього Договору, якщо інший порядок розрахунків не буде передбачено відповідним Договором-заявкою на певні послуги.

7.2.8. Акт надання послуг/Акт виконання робіт, згідно п.п. 4.1.3. договору - це документ, що визначає відсутність претензій сторін до виконаного перевезення, який складається перевізником протягом не більше п`яти календарних днів з дати виконання відповідного договору-заявки та передає його у цей строк замовнику на підпис; складається в 2-х примірниках для перевізника і замовника, по одному примірнику для кожного з них, і у цей строк надає його на підпис Замовнику.

7.2.9. Рахунок на оплату, за визначенням п.п. 4.1.4. договору, - це документ, який визначає суму оплати і містить необхідні платіжні реквізити перевізника, за яким замовник здійснює безготівковий переказ грошових коштів за надані послуги за договором. Документ, який є однією з підстав для оплати замовником наданих йому послуг за договором.

7.2.10. За порушення термінів оплати, замовник сплачує перевізнику, на вимогу останнього, пеню в розмірі 2-ї облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення оплати, від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення, але у будь-якому разі - не більше 10% від вартості наданих і неоплачених послуг (п.п. 5.3. договору).

7.2.11. Пунктами 9.2. та 10.1. договору передбачено, що останній набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020, але в будь-якому разі, - до повного виконання взятих на себе зобов`язань сторонами.

7.3. На виконання умов договору № ПКЛ251119/т-нос сторонами у справі 25.11.2019 укладено договір-заявку на транспортні послуги (а.с. 21), згідно пункту 1 якої сторони дійшли згоди, що вартість послуг з перевезення кукурудзи з місця завантаження (Сербо-Слобідка Ємільчанського району Житомирської області) до місця її розвантаження (Одеська область м. Чорноморськ вул. Сухолиманська, 58) з 25.11.2019 р. по 21.12.2019 р. становить 900,00 грн. за 1 тону вантажу без ПДВ.

7.3.1. За умовами п.п. 4.1.1. договору Договір-заявка на надання транспортних засобів і здійснення перевезення підтверджує узгоджене сторонами замовлення на конкретне перевезення.

7.3.2. Пунктом 4 договору-заявки визначено, що перевізник, для здійснення попередньої перевірки документів, зобов`язаний щотижня в понеділок надавати Замовнику рахунки та акти виконаних робіт у вигляді реєстру, що містить перелік ТТН із зазначенням вартості кожного перевезення, номера полів, вагу вантажу, вартість перевезення за тону та загальну суму послуг, яку перевізник надав замовнику протягом минулого календарного тижня. При неповному календарному тижні (в кінці місяця) перевізник може надавати такий реєстр раніше понеділка.

7.3.3. На виконання договору і договору-заявки позивачем (перевізником) були складені і передані на підписання відповідачу (замовником):

- Акт наданих послуг №1 від 11.12.2019 (а.с. 22), з якого вбачається, що перевізником в період з 03.12.2019 по 06.12.2019 були виконані роботи (надані послуги) для замовника на загальну суму 256 644,00 грн.

- Акт наданих послуг №2 від 20.12.2019 (а.с. 23), з якого вбачається, що перевізником в період з 09.12.2019 по 17.12.2019 були виконані роботи (надані послуги) для замовника на загальну суму 46094,40 грн.

- Акт наданих послуг №3 від 20.12.2019 (а.с. 24), з якого вбачається, що перевізником в період з 09.12.2019 по 17.12.2019 були виконані роботи (надані послуги) для замовника на загальну суму 86472,00 грн.

7.3.4. На підставі вищезазначених Актів, в день їх підписання, перевізником були оформлені і передані замовнику відповідні рахунки-фактури на оплату (а.с.25-27), а саме:

- рахунок-фактура № 1 від 11.12.2019, на суму 256 644,00 грн.

- рахунок-фактура № 2 від 20.12.2019, на суму 46 094,40 грн.

- рахунок-фактура № 3 від 20.12.2019 р., на суму 86 472,00 грн.

7.3.5. Таким чином на виконання договору і договору-заявки перевізником було надано послуг/виконано робіт для замовника на загальну суму 389 210,40 грн.

7.4. За період з 13.12.2019 по 27.12.2019 замовник здійснив частково оплату наданих послуг/виконаних робіт перевізником на суму 120 000,00 грн. і станом на 01.01.2020 борг замовника перед перевізником склав 269 210,40 грн.

7.5. Сторонами договору 24.01.2020 підписано Додаткову угоду № 1 до договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № ПКЛ251119/т-нос від 25.11.2019 (а.с. 28).

7.5.1. За умовами цієї Додаткової угоди затверджено наступний графік погашення наявної у замовника перед перевізником заборгованості:

- в січні 2020 року - 27 000,00 грн.; - в лютому 2020 року - 27 000,00 грн.;

- в березні 2020 року - 27 000,00 грн.; - в квітні 2020 року - 27 000,00 грн.;

- в травні 2020 року - 161 210,40 грн.

7.5.2. На виконання п.1.1. Додаткової угоди № 1 замовником було перераховано перевізнику кошти на загальну суму 67 000,00 грн., зокрема: 31.01.2020 - 27000,00 грн., 28.02.2020 - 25000,00 грн., 02.04.2020 - 10000,00 грн., 22.04.2020 - 10000,00 грн., що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків (а.с. 29).

7.5.3. Також 29.05.2020 на виконання п.п. 1.1. Додаткової угоди № 1, замовником було перераховано перевізнику кошти на суму 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 892596278 від 29.05.2020, а також банківською випискою з розрахункового рахунка перевізника (а.с. 30-31).

7.5.4. Залишок заборгованості, який відповідачем не був сплачений (у тому числі і враховуючи умови Додаткової угоди), на день звернення до господарського суду Житомирської області становив 187210,40грн.

7.5.5. Вважаючи своє право порушеним, позивач за його захистом звернувся до суду для примусового стягнення із відповідача боргу - вартості наданих але не оплачених послуг перевезення.

7.6. Окрім того позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № ПКЛ251119/т-нос від 25.11.19, у своєму позові просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 14 698, 36 грн, інфляційні втрати в розмірі 3 987,00 грн, а також 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 2 378,10 грн.

7.7. Відповідач в свою чергу заперечуючи проти позову посилається на те, що укладений між позивачем та відповідачем договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № ПКЛ251119/т-нос від 25.11.19 чітко передбачає в п. 3.6 обов`язок виконавця надати повністю і правильно оформлені документи, які зазначені в п.3.1 договору, для початку перебігу 10-ти денного строку, встановленого договором для здійснення замовником оплати послуг. Цей обов`язок виконавець не виконав, а тому день оплати не настав.

7.8. За результатами розгляду позовної заяви, позов задоволено частково.

7.8.1 Підстави задоволення позову апеляційним господарським судом наведені у пункті 2.1.-2.4. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

8.3. Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

8.4. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу (ст. 909 ЦК України).

8.5. Відповідно до ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

8.6. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.7. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ч.1 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

8.8. Наявність додаткової угоди № 1 від 24.01.2020 свідчить, що сторони даного спору фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за надані послуги з перевезення вантажів та погодились, що оплата має здійснюватися в строки, визначені додатковою угодою № 1 від 24.01.2020.

8.9. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що господарський суд Житомирської області дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 187210,40 грн.

8.10. Що стосується стягнення з відповідача 14698,36 грн. пені, 3987,00 грн. інфляційних, 2378,10 грн. 3% річних.

8.10.1. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

8.10.2. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

8.10.3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

8.10.4. Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

8.10.5. За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

8.10.6. Судом першої інстанції перевірено здійснені позивачем розрахунки пені та приймаючи до уваги, що строки оплати вартості наданих послуг з перевезення вантажу змінено додатковою угодою № 1 від 24.01.2020, було встановлено завищену суму нарахування.

8.10.7. За результатами проведеного перерахунку розмір пені становить 2127,88 грн, зокрема:

- на суму боргу 2000,00 грн. за період з 01.03.2020 по 15.06.2020;

- на суму боргу 27000,00 грн. за період з 01.04.2020 по 15.06.2020;

- на суму боргу 7000,00 грн. за період з 01.05.2020 по 15.06.2020;

- на суму боргу 151210,40 грн. за період з 01.06.2020 по 15.06.2020.

8.10.8. Місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну оплату наданих послуг підлягають частковому задоволенню - в сумі 2127,88 грн, а у задоволенні позову в частині стягнення 12570,48 грн. пені - позивачу слід відмовити.

8.11. Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

8.11.1. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

8.11.2. У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8.11.3. Судом апеляційної інстанції, як і судом першої інстанції, перевірено здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат.

8.11.4. Суд приходить до висновку, що до стягнення підлягає 399,14 грн - 3% річних та 362,34 грн - інфляційних втрат, правомірність нарахування та стягнення яких також кореспондується із урахуванням строків сплати, визначених додатковою угодою №1 від 24.01.2020. В задоволенні позову щодо стягнення 1978,86 грн. 3% річних та 3624,66 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

8.11.5. Посилання відповідача на те, що позивач не надав відповідачу належним чином оформлену договір-заявку, в результаті чого строк оплати, визначений п.п. 3.6. договору не настав, до уваги судом не приймаються, оскільки такі твердження не обґрунтовуються жодним доказом.

8.11.6. Матеріали справи містять докази часткової оплати відповідачем наданих послуг, що є дією, яка свідчать про визнання боргу. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі N 911/3685/17.

8.11.7. Нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до умов договору № ПКЛ251119/т-нос від 25.11.2019, не може обґрунтовуватись положеннями п. 2 додаткової угоди № 1 від 24.01.2020.

8.11.8. Пунктом 2 додаткової угоди № 1 від 24.01.2020 сторонами узгоджено, що позивач не вимагатиме сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат в разі дотримання відповідачем графіку сплати заборгованості. Проте, не передбачено того, що в разі недотримання умов даної угоди пеня, 3% річні та інфляційні нараховуватимуться виходячи зі строків оплати, визначених договором № ПКЛ251119/т-нос від 25.11.2019.

8.11.9. Суд вважає, що наявність додаткової угоди № 1 від 24.01.2020 свідчить, що сторони даного спору фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за надані послуги з перевезення вантажів та погодились, що оплата має здійснюватися в строки, визначені додатковою угодою № 1 від 24.01.2020.

8.12. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

8.13. Таким чином апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 27 січня 2021 року у справі №906/704/20 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Поліський край" за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 27 січня 2021 року у справі № 906/704/20 сплатило згідно дублікату квитанції № 0.0..1 від 05.03.21 судовий збір у розмірі 800,00 гривень та згідно платіжного доручення № 4 від 01.04.21 судовий збір у розмірі 3 477, 25 гривень.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський край" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 27 січня 2021 року у справі №906/704/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №906/704/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "22" червня 2021 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.