ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2021м. ДніпроСправа № 904/3462/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога", с. Веселе Межівського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 99 889 грн. 27 коп. за договором поставки товару від 23.07.2020 №104/230

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 19.03.2021 № 0020-033/21, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" заборгованість в сумі 99 889 грн. 27 коп., з яких: 78 440 грн. 40 коп. - основний борг, 4 243 грн. 27 коп. - пеня, 4 230 грн. 38 коп. - 3% річних, 3 562 грн. 38 коп. - інфляційні втрати, 9 412 грн. 84 коп. - штраф, відповідно до умов договору поставки товару від 23.07.2020 № 104/230.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України у встановлений судом строк.

Згідно із поштовим повідомленням № 164 ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі від 05.04.2021 отримана відповідачем 13.04.2021.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перемога" (покупець) укладено договір поставки товару на умовах відстрочення оплати № 104/230 (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар на умовах відстрочення оплати в асортименті, в кількості та за ціною, вказаними в специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Асортимент, кількість та ціна товару, вказана у заявках покупця, остаточно узгоджується сторонами у специфікаціях на кожну окрему партію товару. Специфікація може містити також інформацію про строки та місце поставки товару. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладною або за актом приймання-передачі, які після їх підписання сторонами мають силу специфікації, в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України (п. 1.2 договору).

Згідно із п. 2.1. договору орієнтовна ціна договору складає 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок та розраховується з урахуванням податку на додану вартість. Сукупна вартість товару, вказана в специфікаціях, складає ціну договору.

За умовами п. 2.2. договору покупець зобов`язаний оплатити ціну товару у строк не більше 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання замовленого товару від постачальника. При цьому сума відвантаженого, але не оплаченого товару не повинна перевищувати 100 000,00 (сто тисяч ) гривень 00 копійок.

Відповідно до п. 2.3. договору зобов`язання покупця щодо оплати товару вважаються виконаними у момент зарахування на рахунок постачальника суми, вказаної у видаткових накладних та/або актах приймання-передачі товару.

Сторони погодили, що покупець має право здійснити оплату за товар на умовах попередньої оплати та/або частинами, але в будь якому випадку не пізніше останнього дня строку вказаного договорі або у специфікації (п. 2.8 договору).

Згідно з п. 2.9. договору розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем в гривнях в безготівковій формі на рахунок постачальника за реквізитами вказаними в даному договорі.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що дата отримання товару покупцем в місці поставки товару, вказаному в п. 3.1 договору, підтверджується підписанням видаткової накладної або акту приймання-передачі. Видаткова накладна або акт приймання-передачі підписуються уповноваженими представниками покупця та постачальника.

У п. 5.1. договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати товару покупець в першу чергу сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення оплати та, відповідно до статті 625 ЦК України, відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 12 (дванадцяти) відсотків річних від простроченої суми боргу за весь період прострочення, а потім сплачує суму основного боргу з урахуванням умов викладених в п.2.5. та 2.6. договору.

Відповідно до п. 5.2. договору у випадку порушення покупцем строків оплати більш ніж на 1 (один) місяць, покупець зобов`язаний додатково сплатити штраф у розмірі 12 (дванадцяти) відсотків від ціни отриманого від постачальника товару. Штраф сплачується на користь постачальний першочергово, нарівні з пенею та відсотками за користування грошовими коштами.

Згідно з п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 липня 2021 року включно, а в частині виконання зобов`язань за договором - до їх повного виконання.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

На виконання умов договору позивач у період з 13.08.2020 по 24.09.2020 поставив відповідачу товар на загальну суму 78 440 грн. 40 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № ДНРНк-001509 від 13.08.2020 на суму 26 553 грн. 60 коп.;

- № ДНРНк-001559 від 20.08.2020 на суму 27 171 грн. 60 коп.;

- № ДНРНк-001621 від 27.08.2020 на суму 5 802 грн. 00 коп.;

- № ДНРНк-001682 від 03.09.2020 на суму 2 902 грн. 20 коп.;

- № ДНРНк-001802 від 24.09.2020 на суму 16 011 грн. 00 коп., які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств (а.с. 26-30)

Господарський суд зазначає, що вказані вище накладні підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

В порушення взятих на себе договірних зобов`язань, відповідач вартість поставленого позивачем товару у визначений договором строк не оплатив, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 78 440 грн. 40 коп.

На підставі п. 5.1 договору та норм ст.. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 4 243 грн. 27 коп. за загальний період з 15.09.2020 по 10.03.2021, 12% річних у розмірі 4 230 грн. 38 коп. за вказаний період, інфляційні втрати в сумі 3 562 грн. 38 коп. за період з вересня 2020 по січень 2021.

На підставі п. 5.2 договору позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 9 412 грн. 84 коп.

Доказів оплати спірної вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору поставки, факт поставки товару, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати вартості поставленого товару.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становить 78 440 грн. 40 коп.

З урахуванням умов п. 2.2 договору та норм ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України строк оплати поставленого товару є таким, що настав:

- за видатковою накладною № ДНРНк-001509 від 13.08.2020 - 14.09.2020;

- за видатковою накладною № ДНРНк-001559 від 20.08.2020 - 21.09.2020;

- за видатковою накладною № ДНРНк-001621 від 27.08.2020 - 28.09.2020;

- за видатковою накладною № ДНРНк-001682 від 03.09.2020 - 05.10.2020;

- за видатковою накладною № ДНРНк-001802 від 24.09.2020 - 26.10.2020.

Враховуючи, що відповідачем своєчасно не сплачено вартість поставленого товару за спірними видатковими накладними, суд вважає позовну вимогу про стягнення боргу у розмірі 78 440 грн. 40 коп. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що з огляду на тривалість прострочки оплати товару, поставленого за спірними накладними, позивачем правомірно нарахований штраф на підставі п. 5.2 договору.

Позивач просить одночасно стягнути з відповідача за порушення умов договору як штраф, так і пеню.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

Враховуючи положення закону, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо одночасного стягнення пені та штрафу.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку штрафу судом порушень умов договору та чинного законодавства не встановлено.

Водночас, під час перевірки розрахунку пені судом встановлено, що позивачем не враховані приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України під час нарахування пені за прострочення оплати товару за накладною № ДНРНк-001682 від 03.09.2020, у зв`язку із чим за розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 4 241 грн. 37 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно із положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат судом порушень умов договору та чинного законодавства не встановлено.

Водночас, під час перевірки розрахунку 12% річних судом встановлено, що позивачем не враховані приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України під час нарахування річних за прострочення оплати товару за накладною № ДНРНк-001682 від 03.09.2020, у зв`язку із чим за розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягають річні у загальному розмірі 4 228 грн. 71 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 78 440 грн. 40 коп. основного боргу, 4 241 грн. 37 коп. пені, 4 228 грн. 71 коп. 12% річних, 3 562 грн. 38 коп. інфляційних втрат та 9 412 грн. 84 коп. штрафу є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" (52930, Дніпропетровська область, Межівський район, с. Веселе (Веселівська с/р), вул. Центральна, буд. 74, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, вул. Першого травня, буд. 1-А, ) 78 440 грн. 40 коп. (сімдесят вісім тисяч чотириста сорок грн. 40 коп.) основного боргу, 4 241 грн. 37 коп. (чотири тисячі двісті сорок одну грн. 37 коп.) пені, 4 228 грн. 71 коп. (чотири тисячі двісті двадцять вісім грн. 71 коп.) 12% річних, 3 562 грн. 38 коп. (три тисячі п`ятсот шістдесят дві грн. 38 коп.) інфляційних втрат, 9 412 грн. 84 коп. (дев`ять тисяч чотириста дванадцять грн. 84 коп.) штрафу, 2 269 грн. 99 коп. (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять грн. 99 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 11.06.2021

Суддя І.А. Рудь