СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. Справа № 917/489/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Барбашова С.В. , суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Казакової О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Грущанський В.О.;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.1478) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.04.2021 (суддя Сірош Д.М., повний текст підписано 21.04.2021) у справі №917/489/21

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь"

до Оболонської сільської ради об`єднаної територіальної громади

про визнання договору оренди укладеним в порядку поновлення

ВСТАНОВИЛА:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Оболонь" звернулося з позовом до Оболонської сільської ради про визнання поновленим на 5 (п`ять) років договору оренди землі від 22.04.2011, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством "Оболонь" та Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області (зареєстрованого у відділі Держкомзему у Семенівському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 31.05.2011 за №0026) на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 22.04.2011 з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі, у редакції додаткової угоди.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі № 917/489/21.

19.04.2021 від позивача до Господарського суду Полтавської області надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просив суд:

1) заборонити Оболонській сільській раді об`єднаної територіальної громади (, юридична адреса: 38230, Полтавська обл., Кременчуцький р-н, село Оболонь) приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо розпорядження, поділу, об`єднання, передання у власність чи надання в оренду, в тому числі продаж на земельних торгах (аукціоні), зміни цільового призначення, конфігурації, межі, складу угідь, кадастрового номера стосовно земельної ділянки, кадастровий номер якої :00:002:0158, загальною площею 114,1758 га до набрання рішенням суду у даній справі законної сили;

2) заборонити державним кадастровим реєстраторам, які діють на підставі Закону України "Про державний земельний кадастр", державним реєстраторам та будь-яким іншим особам, які діють на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти реєстраційні та будь-які інші дії щодо земельної ділянки, в тому числі вносити зміни відносно площі такої земельної ділянки та скасовувати кадастровий номер стосовно земельної ділянки, кадастровий номер якої :00:002:0158, загальною площею 114,1758 га до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 21.04.2021 року у справі №917/489/21 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з вимогою немайнового характеру (про визнання договору оренди землі від 22.04.2011 поновленим на той самий строк і на тих самих умовах), тому судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме його примусового виконання. Враховуючи наведене, суд відхилив доводи позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, ухвала суду обґрунтована приписами ч. 12 ст. 137 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про оренду землі», ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому, суд зазначив, що до заяви про забезпечення позову не надано доказів проведення відповідачем конкурсу (торгів) щодо продажу права оренди спірної земельної ділянки, а також укладання договору оренди землі з новим орендарем; державна реєстрація прав не є підставою набуття права оренди чи власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності чи оренди, що унеможливлює ототожнення факту набуття права оренди (власності) з фактом його державної реєстрації.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сільська рада, як власник земельної ділянки, керуючись своїми повноваженнями, які визначені, зокрема, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про землеустрій", прийнявши рішення «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства», фактично розпорядилася своїми правомочностями власника щодо спірної земельної ділянки, що саме по собі не може бути підставою для застосування заходів забезпечення позову, інакше таке обмеження може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника земельної ділянки.

Судом першої інстанції звернуто увагу також на те, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Позивач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апелянт в обґрунтування викладених вимог посилається на те, що суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що відповідно до рішення Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 31.03.2021 № 45 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 га, яка є предметом спору у даній справі. Отже, за умови реалізації рішення від 31.03.2021 № 45 істотно ускладниться та унеможливиться ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, оскільки за умови зміни площі земельної ділянки, скасування кадастрового номеру такої земельної ділянки, що є предметом спору, буде відсутній об`єкт оренди відносно якого позивача просить визнати договір оренди укладеним, тобто фактично не можливо буде поновити договір оренди землі щодо земельної ділянки загальною площею 114,1758 з кадастровим номером :00:002:0158, в тому числі провести його державну реєстрацію у відповідності до частини 1 статті 19 Закону України «Про оренду землі» та частини 2 статті 25 Закону України «Про оренду землі», оскільки такої земельної ділянки як об`єкту оренди не буде існувати.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони Оболонській сільській раді вчиняти будь-які дії щодо свого майна, оскільки заборона власнику приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо своєї власності є крайньою мірою судового примусу і може призвести до істотних негативних наслідків, а саме порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника земельної ділянки.

В судове засідання 17.06.2021 представник відповідача не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні 17.06.2021 підтримав доводи апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача просив розглядати апеляційну скаргу без участі його представника.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги та вирішення цього спору, зважаючи на відсутність передбачених частиною 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням вимог ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом позову у цій справі є визнання поновленим договору оренди землі земельної ділянки площею 114,1758 га, кадастровий номер :00:002:0158, укладеного 22.04.2011 між Приватним сільськогосподарським підприємством "Оболонь" та Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову до суду позивач зазначає, що 14.04.2021 з офіційного сайту відповідача (за посиланням https://obolonska-gromada.gov.ua/docs/700549/) стало відомо про рішення Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 31.03.2021 № 45 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства».

Відповідно до зазначеного рішення ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Отже, вказаним рішенням відповідач надав дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 площею 114,1758 га, яка є предметом спору у цій справі.

В суді першої інстанції, в своїй заяві про забезпечення позову позивач також послався на те, що за умови реалізації рішення від 31.03.2021 № 45 унеможливиться ефективний захист його порушених прав, оскільки за умови зміни площі земельної ділянки, скасування кадастрового номеру такої земельної ділянки, що є предметом спору, буде відсутній об`єкт оренди, стосовно якого позивач просить визнати договір оренди укладеним.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 4 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного господарського спору.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Вжиття судом заходів забезпечення позову є метою щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Колегією суддів встановлено, що Приватне сільськогосподарське підприємство "Оболонь" звернулося з позовом до Оболонської сільської ради з позовними вимогами немайнового характеру - про визнання поновленим договору оренди землі від 22.04.2011.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом із немайновою вимогою, то в даному випадку повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Відповідно до абзацу 1 та 2 частини З статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, поділу земельних ділянок (абзац 1 частини 10 статті 24 вказаного Закону).

Положеннями частин 1, 2 статті 27 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається. У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок.

Рішення Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 31.03.2021 № 45 має наслідком поділення земельної ділянки площею 114,1758 га на дві земельні ділянки та зменшення такої площі на 2 га за рахунок надання земельної ділянки ОСОБА_1 .

Відтак, з огляду на вказане рішення органу місцевого самоврядування, в подальшому має змінитися площа земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 (тобто відбудеться її поділ), а також скасується державна реєстрація земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки, що є предметом спору.

У такому випадку позивач, в разі задоволення позовної заяви, не зможе у відповідності до частини 1 статті 19 Закону України «Про оренду землі» та частини 2 статті 25 Закону України «Про оренду землі» здійснити державну реєстрації такого права оренди.

Відповідно до частини 1 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно із частиною 4 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння 'їй кадастрового номера.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням 'її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Отже, якщо до закінчення розгляду цього спору відповідач розпорядиться земельною ділянкою з кадастровим номером :00:002:0158, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За умови реалізації рішення від 31.03.2021 № 45 істотно ускладниться та унеможливиться ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, оскільки за умови зміни площі земельної ділянки, скасування кадастрового номеру такої земельної ділянки, що є предметом спору, буде відсутній об`єкт оренди, відносно якого позивача просить визнати договір оренди укладеним, тобто фактично не можливо буде поновити договір оренди землі щодо земельної ділянки загальною площею 114,1758 з кадастровим номером :00:002:0158, в тому числі провести його державну реєстрацію, оскільки такої земельної ділянки як об`єкту оренди не буде існувати.

Отже, рішення суду першої інстанції у разі задоволення позовних вимог виконати буде неможливим.

Разом із тим, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, безпосередньо пов`язані з предметом спору у цій справі, а саме з визнанням поновленим договору оренди земельної ділянки площею 114,1758 га (кадастровий номер :00:002:0158), укладеного від 22.04.2011 між Приватним сільськогосподарським підприємством "Оболонь" та Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області.

При цьому, як вбачається з обставин цієї справи, позивач має намір продовжити орендні відносини щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0158 та вживає заходи для захисту своїх прав та законних інтересів, про що свідчить звернення ним до суду із відповідним позовом у справі №917/489/21.

Колегія суддів при вирішенні заяви позивача про забезпечення позову виходить також з принципу розумності, адекватності, збалансованості інтересів сторін, критерію співмірності щодо співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

Беручи до уваги надану відповідачу законодавчу можливість здійснювати функції розпорядника земельної ділянки на власний розсуд, суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку припинення існування спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав в результаті поділу земельної ділянки на підставі рішення Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 31.03.2021 № 45, позивач буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до суду.

Отже, невжиття заходів до забезпечення позову зробить неможливим реальний захист прав позивача в разі задоволення позову.

В свою чергу, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, поділу, об`єднання, передання у власність чи надання в оренду, зміни цільового призначення, конфігурації, межі, складу угідь, кадастрового номера стосовно земельної ділянки, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів сільської ради, а лише запровадить законні обмеження, дасть змогу дозволить створити належні умови для виконання рішення та запобігти перешкоджанню у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Крім цього, вжиття відповідних заходів забезпечення позову не є вкрай обтяжливим для міськради, а невжиття таких заходів може призвести до більш негативних наслідків, ніж у разі їх застосування.

Посилання в оскаржуваній ухвалі суду на положення ч. 12 ст. 137 ГПК України колегія суддів вважає безпідставним, оскільки заборона вжиття заходів забезпечення позову, передбачена ч.12 ст. 137 ГПК України, стосується випадків втручання у проведення публічних процедур, зокрема земельних торгів, за умови прийняття рішення про проведення торгів і початку процедури їх проведення. Тобто обмеженню підлягають заходи забезпечення, які будь-яким чином можуть вплинути на торги, щодо проведення яких прийнято рішення. Однак можливе проведення торгів у майбутньому, коли здійснюється лише попередній добір земельних ділянок, не може вважатися етапом проведення торгів на який поширюються положення ч. 12 ст. 137 ГПК України.

Оскільки щодо спірної земельної ділянки рішення про проведення земельних торгів не приймалося, відповідна процедура розпочата не була, обмеження щодо забезпечення позовних вимог в спірних правовідносинах не виникло, а тому колегія суддів вважає, що помилковими є посилання на приписи ч. 12 ст. 137 ГПК України.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 16.10.2020 у справі № 915/113/20 .

З огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

-заборони Оболонській сільській раді об`єднаної територіальної громади (, юридична адреса: 38230, Полтавська обл., Кременчуцький р-н, село Оболонь) приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо розпорядження, поділу, об`єднання, передання у власність чи надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер якої :00:002:0158, загальною площею 114,1758 га (в тому числі, зміни цільового призначення, конфігурації, межі, складу угідь, кадастрового номера) до набрання рішенням суду у цій справі законної сили,

-заборони державним кадастровим реєстраторам, які діють на підставі Закону України "Про державний земельний кадастр", державним реєстраторам та будь-яким іншим особам, які діють на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти реєстраційні та будь-які інші дії щодо земельної ділянки кадастровий номер якої :00:002:0158, загальною площею 114,1758 га (в тому числі вносити зміни відносно площі такої земельної ділянки та скасовувати кадастровий номер стосовно земельної ділянки) до набрання рішенням суду у цій справі законної сили,

сприятиме запобіганню порушенням прав позивача та забезпечить можливість реального судового захисту.

Заходи забезпечення позову відповідають вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності, оскільки спрямовані на реальне виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову, застосування судом обраного позивачем заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів заявника.

Доводи відповідача (а.с.57) про те, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу, з присвоєнням їм кадастрових номерів не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав не приймаються колегією суддів, оскільки поділ спірної земельної ділянки призведе до неможливості захисту права позивача обраним способом та виконання рішення суду у разі задоволення судом позовних вимог.

При розгляді справи «Стретч проти Об`єднаного Королівства», Європейський суд з прав людини виходив з того, що передбачене договором оренди право орендаря на продовження цього договору має економічну цінність і юридично належить орендарю (тобто, укладаючи договір оренди, орендар обґрунтовано розраховував на продовження договору оренди). У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що майнове право орендаря, передбачене договором оренди, є «власністю» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і підлягає застосуванню при здійсненні захисту цих майнових прав.

Враховуючи наведене, заходи до забезпечення позову, які просить вжити позивач спрямовані на захист прав позивача на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом першої інстанції без належного дослідження всіх обставин справи було постановлено оскаржувану ухвалу, у зв`язку із чим, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 21.04.2021 у справі № 917/489/21 скасуванню, з підстав викладених вище.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.04.2021 у справі №917/489/21 скасувати.

Задовольнити заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Заборонити Оболонській сільській раді об`єднаної територіальної громади (, юридична адреса: 38230, Полтавська обл., Кременчуцький р-н, село Оболонь) приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо розпорядження, поділу, об`єднання, передання у власність чи надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер якої :00:002:0158, загальною площею 114,1758 га (в тому числі, зміни цільового призначення, конфігурації, межі, складу угідь, кадастрового номера) до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Заборонити державним кадастровим реєстраторам, які діють на підставі Закону України "Про державний земельний кадастр", державним реєстраторам та будь-яким іншим особам, які діють на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти реєстраційні та будь-які інші дії щодо земельної ділянки кадастровий номер якої :00:002:0158, загальною площею 114,1758 га (в тому числі вносити зміни відносно площі такої земельної ділянки та скасовувати кадастровий номер стосовно земельної ділянки) до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Постанова, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», має статус виконавчого документа.

Стягувачем за цією ухвалою є: Приватне сільськогосподарське підприємство "Оболонь" (код ЄДРПОУ 03770129, юридична адреса: 38230, Полтавська область, Кременчуцький район, село Оболонь, вул.Позена,42).

Боржником за цією ухвалою є: Оболонська сільська рада об`єднаної територіальної громади (, юридична адреса: 38230, Полтавська обл., Кременчуцький р-н, село Оболонь).

Строк пред`явлення постанови до виконання: до 18.06.2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.06.2021р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Л.Ф. Чернота