ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

14 червня 2021 рокуСправа № 912/1781/21

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Коваленко Н.М., розглянувши заяву №11-40/66/1 від 09.06.2021 Кетрисанівської сільської ради про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

11.06.2021 до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Кетрисанівської сільської ради до Бобринецької міської ради про визнання незаконним та скасування пунктів 3.4. та 3.5. рішення Бобринецької міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 27 травня 2021 року №605 «Про спорудження пам`ятника місцевого значення, що символізує Незалежність України, та комплексний благоустрій площі Незалежності у місті Бобринець» з дати його прийняття.

В обґрунтування позову позивач зазначає 01.10.2020 набув право власності на адмінприміщення, розташоване за адресою: вул. Незалежності, 80, м. Бобринець, Бобринецький район, Кіровоградська область , що знаходиться на земельній ділянці площею 1,8988 га (кадастровий номер :50:064:0062). Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Водночас відповідач п. 3.1. рішення №605 від 27.05.2021 припинив право постійного користування земельною ділянкою площею 1,8988 га (кадастровий номер :50:064:0062, реєстраційний номер 208 і номер запису про право власності 22954951 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування будівель органів державної влади та місцевого самоврядування» (КВЦПЗ 03.01) за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, м. Бобринець, вул. Незалежності 80 та скасувати Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯК №160841, виданого 06 грудня 2012 року Бобринецькою міською радою (номер запису про інше речове право 22955112 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) Бобринецькій районній раді, у зв`язку з набуттям іншою особою права власності на будівлю (реєстраційний номер 208 і номер запису про право власності 38501229 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), що розташована на даній земельній ділянці. А пунктами 3.4. та 3.5. рішення №605 від 27.05.2021 відповідач надав дозвіл на поділ земельної ділянки комунальної власності площею 1,8988 га (кадастровий номер :50:064:0062, реєстраційний номер 208 і номер запису про право власності 22954951 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) із земель житлової та громадської забудови на дві окремі земельні ділянки: № 1 орієнтовною площею 1,0 га і № 2 орієнтовною площею 0,8988 га, без зміни цільового призначення та відповідно до карти-схеми, що додається, та здійснив заходи щодо розроблення технічної документації.

Оспорюючи п. 3.4., 3.5. рішення №605 від 27.05.2021 позивач наполягає, що він має право на постійне користування земельною ділянкою площею 1,8988 га (кадастровий номер :50:064:0062), а відповідач здійснює дії щодо поділу такої земельної ділянки.

Разом із позовною заявою Кетрисанівською сільською радою подано заяву №11-40/66/1 від 09.06.2021 про забезпечення позову, у якій міститься вимога:

"Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти Бобринецькій міській раді () дії щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 1,8988 га (кадастровий номер :50:064:0062, реєстраційний номер 208 і номер запису про право власності 22954951 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) із земель житлової та громадської забудови на дві окремі земельні ділянки: № 1 орієнтовною площею 1,0 га і № 2 орієнтовною площею 0,8988 га, без зміни цільового призначення."

Позивач стверджує, що в разі невжиття таких заходів забезпечення позову, рішення у даній справі, в разі його прийняття на користь позивача, вже не буде ефективним правовим захистом його порушеного права.

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заявником до заяви додано платіжне доручення №624 від 03.06.2021, що підтверджує сплату судового збору, у встановлених порядку та розмірі.

При розгляді заяви №11-40/66/1 від 09.06.2021 про забезпечення позову, господарський суд враховує таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення щодо ймовірності вчинення відповідних дій.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини", заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Предметом позову у даній справі є вимога немайнового характеру. Зважаючи на дану обставину, судове рішення у разі задоволення такого позову не вимагатиме примусового виконання, отже така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі №911/1551/18.

Як слідує з приписів ст. 13 Конституції України, зокрема, земля є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Прийнявши оскаржуване рішення в частині надання згоди на поділ земельної ділянки (п. 3.4.) і доручивши п. 3.5. оскаржуваного рішення Бобринецькому міському голові Леоніду Кравченку укласти договір на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, зазначеної в пункті 3.4. даного рішення, відповідач у подальшому матиме змогу вчиняти дії на виконання такого оспорюваного рішення стосовно розробки технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки і, відповідно, здійснення самого поділу.

У свою чергу це призведе до того, що в разі задоволення позову, рішення суду не буде ефективним правовим захистом порушеного права позивача, гарантованого положеннями ст.13 Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, і потягне за собою необхідність додаткового звернення позивача до суду для поновлення порушеного права.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ, Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 09.10.1979 у справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30.05.2013 у справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32)).

Судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 у справі Рисовський проти України, Європейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п.74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява №35298/04, п.67, від 11.06.2009).

Отже, вжиття судом заходів забезпечення позову, що визначені заявником, сприятиме запобіганню порушення прав заявника та забезпечить можливість реального судового захисту.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 74, 136-137, 140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву №11-40/66/1 від 09.06.2021 Кетрисанівської сільської ради про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти Бобринецькій міській раді () дії щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 1,8988 га (кадастровий номер :50:064:0062, реєстраційний номер 208 і номер запису про право власності 22954951 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) із земель житлової та громадської забудови на дві окремі земельні ділянки: № 1 орієнтовною площею 1,0 га і № 2 орієнтовною площею 0,8988 га, без зміни цільового призначення.

Стягувач: Кетрисанівська сільська рада (код ЄДР 04365508, вул. Шкільна, 47, с. Кетрисанівака, Кропивницький р-н, Кіровоградська обл., 27247).

Боржник: Бобринецька міська рада (код ЄДР 04055239, вул. Незалежності, 80, м. Бобринець, Кропивницький р-н, Кіровоградська обл., 27200).

Дана ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її підписання до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Оригінал ухвали направити Кетрисанівській сільській раді.

Копію ухвали направити Бобринецькій міській раді.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.