РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.06.2021Справа № 910/5176/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «АТЕН» (03062, м. Київ, вул. Нивська, буд. 4-Г, прим. 2М, )

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул. Назарівська 3, ) в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька обл., м.Енергодар, вул. Промислова, 133, )

про стягнення 74 899,07 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство «АТЕН» звернулось з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 74 899,07 грн заборгованості за порушення строків оплати товару за договором поставки товару № 176(2)20УК від 30.04.2020р./ № 53-121-01-20-09369 від 19.05.2020, а саме: 34 218,28 грн 3% річних, 40 680,79 грн. інфляційних втрат.

У позовній заяві позивач виклав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.04.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 05.04.2021 позивач отримав 13.04.2021, відповідач - 29.04.2021.

26.04.2021 засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому учасник справи факт укладення договору та поставки на суму 3456000,00 грн з ПДВ підтвердив, висловив свої доводи, що строк оплати 576 000,00 грн вартості товару , що становить суму ПДВ за умовами договору обумовлений отриманням від позивача електронної податкової накладної на суму ПДВ, оформленою та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто договором не визначений, тому визначається відповідною вимогою позивача, яка до відповідача за спірною поставкою не надходила, тому позивачем невірно визначено строк та період прострочення виконання зобов`язання зі сплати суми ПДВ в розмірі 576 000,00 грн як частини вартості товару та безпідставно нараховано 34218,28 грн 3% річних, 40680,79 грн інфляційних втрат.

06.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, зі змісту якого позивач зазначає про помилковість доводів відповідача про розмежування строку та порядку оплати вартості продукції та ПДВ відповідно до п.3.2 договору, направлення відповідачу 26.06.2020 засобами електронного зв`язку відповідно до умов договору податкової накладної за спірною поставкою, факт реєстрації якої відповідачем може бути перевірений у Єдиному реєстрі податкових накладних, та зауважив, що строки оплати у договірних відносинах щодо ПДВ, як частини вартості товару пов`язані із подією в розумінні ст.530 ЦК України.

19.05.2021 до суду від відповідача засобами поштового зв`язку надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

19.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «АТЕН» (постачальник за договором, позивач) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець, відповідач) був укладений договір поставки № 176 (2) 20УК/53-121-01-20-09369, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити ЗІП до насосів ГЦН-195М, загальною вартістю 3456000,00 грн.

У п.1.2 договору визначено строк поставки продукції: червень 2020.

Відповідно до п.3.1 договору, вартість договору складає: 2880000,00 грн, крім того ПДВ 576000,00 грн, разом 3456000,00 грн.

Сторонами у п.3.2 договору узгоджено, що розрахунок за поставлену продукцію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 45 календарних днів з моменту поставки продукції. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

При цьому, постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015р., складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН. При складанні податкових накладних в реквізитах Отримувача вказувати номер філії « 01» (п.4.4 договору).

Відповідно до п.11.1, договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє протягом року з моменту укладання.

Матеріалами справи встановлено та відповідачем не заперечується, що на виконання умов договору за видатковою накладною № 35 від 01.06.2020, яка підписана обома сторонами без зауважень, позивач поставив, а відповідач прийняв товар по договору поставки на загальну суму 3456000,00 грн, у т.ч. 576 000,00 грн ПДВ.

На підставі платіжних доручень № 13072, 13074, 13075, 13080 від 23.10.2020 відповідачем здійснено часткову оплату за товар у розмірі 2794771,26 грн, за платіжним дорученням № 1520 від 19.02.2021 оплачено 661228,74 грн., що підтверджує виконання відповідачем зобов`язання з оплат вартості отриманого товару по договору за видатковою накладною № 35 від 01.06.2020 у повному обсязі, що позивачем не заперечується.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує про прострочення відповідачем зобов`язань з оплати 3456000,00 грн вартості поставленого товару, у зв`язку із чим нараховано до стягнення з відповідача 34 218,28 грн 3% річних, 40 680,79 грн. інфляційних втрат.

За розрахунком позивача, відповідно до п.3.2 договору, строк оплати вартості отриманого товару настав 16.07.2020, здійснивши частковий платіж 2794771,26 грн відповідач прострочив виконання зобов`язання на цю суму за період з 17.07.2020 по 22.10.2020 (дата повного виконання грошового зобов`язання), щодо платежу у сумі 661 228,74 грн нарахування здійснено за період з 17.07.2020 по 18.02.2021 прострочення виконання.

Відповідач позов не визнає в частині оплати ПДВ з вартості отриманого товару , інфляційних втрат та річних.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору поставки товару № 176 (2) 20УК/53-121-01-20-09369 від 19.05.2020, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у визначений строк.

За умовами п.3.2 договору, розрахунок за поставлену продукцію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 45 календарних днів з моменту поставки продукції. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Підписана сторонами видаткова накладна № 35 від 01.06.2020 приймається судом в якості належного доказу поставки позивачем та прийняття відповідачем товару по договору на суму 3456000,00 грн.

Судом встановлено, що строк оплати за поставлений товар настав щодо здійснення розрахунків у сумі 2 880 000,00 грн (без урахування ПДВ) - 16.07.2020.

Відповідно до наданих платіжних документів вбачається, що оплата 2 880 000,00 грн здійснена відповідачем 23.10.2020.

Таким чином має місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати вартості товару без ПДВ за період з 17.07.2020 по 22.10.2020 , що відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 22449,80 грн 3% річних за вказаний період з17.07.2020 по 22.10.2020 та 8356,37 грн інфляційних втрат за період з 01.08.2020 по 30.09.2020.

Однак згідно розрахунку позивача, відповідні нарахування проведені на суму 2794771,29 грн часткової оплати товару, а не 2 880 000,00 грн вартості товару без ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за поданим розрахунком, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в межах розрахунку позивача, який є арифметично вірним.

Щодо вимог позивача про нарахування 11 768,48 грн 3% річних за період з 17.07.2020 по 18.02.2021 та 32324,42 грн інфляційних втрат за період з 01.08.2020 по 31.01.2021, нарахованих на суму 661 228,74 грн часткової оплати, що включає суму 576 000,00 грн ПДВ, факт прострочення сплати якої відповідач не визнає, суд зазначає таке.

Матеріалами справи встановлено, що претензіями №20_388 від 06.10.2020, №20_446 від 20.11.2020 позивач звертався до відповідача із вимогами оплати вартості отриманого товару по договору, у т.ч. з ПДВ.

Відповідно до абз. 5 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Відповідно до пунтку 4.4 Договору, постачальник зобов`язаний скласти та зареєструвати податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних та надіслати на дві адреси покупця:. та .

Позивачем долучено до відповіді на відзив квитанцію про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідної податкової накладної № 44 від 01.06.2020 на спірну поставку - 26.06.2020.

На спростування доводів відповідача про те, що йому не було направлено податкові накладні позивачем надано скріншот з електронної пошти про направлення на електронні адреси відповідача . та податкової накладної № 44 від 01.06.2020.

Таким чином, фактично строк сплати ПДВ, як частини вартості товару, настав у загальний строк, визначений у п.3.2 договору - 45 календарних днів з моменту постачання товару, тобто 16.07.2020.

Відповідач відсутність обов`язку здійснення оплати вартості отриманого товару в частині ПДВ у визначений строк та звільнення від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, не довів, стверджувань позивача належними засобами доказування не спростував.

Після здійснення перевірки нарахування 11 768,48 грн 3% річних за період з 17.07.2020 по 18.02.2021 та 32324,42 грн інфляційних втрат за період з 01.08.2020 по 31.01.2021, нарахованих на суму 661 228,74 грн, суд задовольняє вказані вимоги в межах розрахунку позивача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство «АТЕН» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул. Назарівська 3, ) в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька обл., м.Енергодар, вул. Промислова, 133, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «АТЕН» (03062, м. Київ, вул. Нивська, буд. 4-Г, прим. 2М, ) 34 218 (тридцять чотири тисячі двісті вісімнадцять) грн. 28 коп 3% річних, 40 680 (сорок тисяч шістдесят вісім) грн. 79 коп. інфляційних втрат, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак