ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021м. ДніпроСправа № 904/4193/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фероекс", м. Запоріжжя

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровської обл.

про стягнення заборгованості у сумі 296 346,23 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фероекс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 278 538,99 грн., що складають суму заборгованості за договором про закупівлю № 1042/13/351Е від 08.01.2020, 3 958,46 грн. - пені, 13 848,78 грн. - інфляції грошових коштів.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів № 1042/13/351Е від 08.01.2020 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти нарахування пені у сумі 3 958,46 грн., посилаючись на те, що пеня може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та її умови сплати визначено певним законодавчим актом. Проте, умовами пункту 7.4 спірного договору сторони не визначили конкретний розмір пені.

Крім того, відповідач просить зменшити розмір неустойки у десять разів, посилаючись на негативні наслідки для підприємства в разі стягнення з останнього неустойки в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов не погоджується, з огляду на таке.

Щодо стягнення 3 958,46 грн. 3% річних.

Заперечуючи проти позовних вимог в цій частині, відповідач розглядає цю суму, як пеню.

Проте, посилання останнього на умови укладеного між сторонами договору та статтю 231 ГК України є безпідставними, оскільки позивач взагалі не заявляв до стягнення пеню.

Щодо стягнення 13 848,78 грн. інфляції грошових коштів.

Заперечуючи проти стягнення зазначеної суми відповідач кваліфікує її як неустойку.

Посилаючись на статтю 233 ГК України, статтю 551 Цивільного кодексу України, а також відповідну судову практику та наведені у відзиві обґрунтування, відповідач, заради не настання для нього негативних наслідків вказує на необхідність зменшення розміру неустойки у десять разів, що на його думку буде відповідати засадам добросовісності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При подачі позову позивач не нараховував неустойку згідно умов спірного договору та статті 231 ГК України.

Зменшення сум, нарахованих згідно статті 625 ЦК України, діючим законодавством не передбачено.

Таким чином, на думку позивача, останнім правомірно застосовано приписи статті 625 ЦК України, а наведені у відзиві заперечення відповідача не спростовують законність позовних вимог ТОВ "Фероекс".

Крім того, позивачем було подано заяву про стягнення судових витрат з документальним обґрунтуванням, що складають 7 000,00 грн.

Відповідачем були подані письмові пояснення за змістом яких останній повторно заперечує щодо стягнення пені у сумі 3 958,46 грн., а також вказує на те, що стягнення адвокатських послуг у сумі 7 000,00 грн. є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження стягнення вказаної суми.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 відкрито провадження у справі № 904/4193/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар за договором поставки.

08.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фероекс" (Постачальник) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (Покупець) укладено Договір про закупівлю товарів № 1042/13/351Е (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві Товар, зазначені в п. 1.2 Договору, а Покупець прийняти і оплатити такі Товари.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до пункту 1.2 Договору Постачальник зобов`язується поставити Абразивні вироби, код 1481 (Електроди графітовані) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору сума (ціна) Договору, відповідно до Специфікації № 1 становить 565 833,33 грн., крім того податок на додану вартість 20% - 113 166,67 грн. Загальна сума становить 679 000,00 грн. з урахуванням ПДВ

Пунктом 4.2 Договору визначено, що Покупець здійснює оплату отриманої партії Товарів по факту їх поставки протягом 60-ти календарних днів.

Поставка Товарів здійснюється відповідно до Інкотермс 2010, на умовах DDP, склад Покупця:

вул. Першотравнева, 2д, м. Жовті Води, Дніпропетровська область;

вул. Заводська, 3б, м. Жовті Води, Дніпропетровська область (пункт 5.2 Договору).

Відповідно до пункту 5.4 Договору датою поставки Товарів та переходу права власності на Товари буде вважатися дата фактичної поставки Товарів на склад Покупця.

Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 11.1 Договору).

Сторонами було підписано Специфікацію № 1 до спірного договору, якою визначено найменування продукції, яка буде постачатися, одиниця виміру, кількість та ціна, що складає 679 000,00 грн.

Виконуючи умови договору, позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 328 538,99 грн. що підтверджується видатковими накладними №№ РН-0000239 від 23.07.2020 на суму 155 491,00 грн., РН-0000288 від 03.09.2020 на суму 173 049,99 грн., копії яких залучено до матеріалів справи.

Відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товар на суму 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15194 від 07.09.2020, яке долучено до матеріалів справи.

Таким чином, не сплата відповідачем грошових коштів за отриманий товар становить 278 538,99 грн., що й стало причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму 278 538,99 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 22.10.2020 по 08.04.2021 в сумі 3 958,46 грн. та інфляція грошових коштів з жовтня 2020 по лютий 2021 в сумі 13 848,78 грн.

Відповідач заперечень щодо розрахунку річних та інфляції грошових коштів суду не надав.

Розрахунок річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, вказані суми підлягають до примусового стягнення.

Щодо клопотання відповідача про зменшення неустойки, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивачем відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України заявлено до стягнення річні у сумі 3 958,78 грн. та інфляцію грошових коштів, які за своєю правовою природою не відносяться до неустойки.

Крім того, суд звертає увагу, що зменшення сум, нарахованих згідно статті 625 Цивільного кодексу України не передбачено нормами чинного законодавства, у зв`язку з чим заявлене відповідачем клопотання задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В обґрунтування суми понесення витрат на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн., позивачем подано до матеріалів справи договір про надання правничих послуг від 09.04.2021 року укладений між Позивачем та АО «КФК», акт виконаних робіт від 17.05.2021 року. Крім того, у справу подано ордер адвоката Фісун В.В., виданий АО «КФК» та копію свідоцтва по право на зайняття адвокатською діяльністю.

Пунктом 6.4. Договору про надання правничих послуг сторони погодили, що Клієнт проводить оплату послуг Адвокатського об`єднання протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі судом першої інстанції.

Відповідно до пункту 6.1 Договору розрахунок вартості наданих послуг складає: 7 годин * 1000 грн. = 7 000,00 грн.

Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, що наведений у розрахунку та в акті наданих послуг, а також встановлено, що вартість кожної складової послуг адвоката є адекватною, доказів на їх завищення суду не надано.

Враховуючи, що у даній справі відповідачем не доведено неспівмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, суд, в силу приписів частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., яка заявлена до стягнення позивачем.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 530, 625, 626, 712 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Горького, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фероекс" (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України/вул. Михайла Гончаренка, 66/5, кв. 42, ) 278 538,99 грн. - основного боргу, 3 958,46 грн. річних, 13 848,78 грн. інфляції грошових коштів, 4 445,19 грн.- судового збору, 7 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового

Повне рішення складено 22.06.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко