РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.06.2021Справа № 910/2732/21
За позовом Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області

До Публічного акціонерного товариства «Акціонерно - комерційний банк «Капітал»

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 128819,00 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно - комерційний банк «Капітал» про стягнення 128819,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 49/Мр від 01.12.2015.

Ухвалою суду від 01.03.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.03.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 01.03.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження у справі № 910/2732/21, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код: 21708016)

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, процесуальні документи були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 11 - А.

Станом на дату розгляду справи поштове відправлення № 153, яким направлено відповідачу ухвалу від 22.03.2021 про відкриття провадження у справі не було вручене під час доставки, причина невручення - "вибули".

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/2732/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

28.04.2021 через канцелярію суду, від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення у справі, в яких третя особа проти позову заперечує, посилаючись на ту обставину, що задоволення вимог кредиторів відповідача має здійснюватись в порядку черговості та згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

25.05.2021 через канцелярію суду, від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких він заперечує проти доводів третьої особи, вказуючи, що на послуги з охорони, які були надані уже після введення тимчасової адміністрації не розповсюджуються черговість їх задоволення, в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідач не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі постанови правління Національного банку України від 20.07.2015 № 466/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Акціонерно - комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 20.07.2015 № 140 « Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал», згідно з яким з 21.07.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ « АКБ «Капітал» - Лемеша Миколу Володимировича. Тимчасову адміністрацію запроваджено з 21.07.2015 по 20.10.2015.

31.07.2015 рішенням № 146 дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змінено уповноважену особу ПАТ «АКБ «Капітал» на ОСОБА_1 .

19.10.2015 рішенням № 191 дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал» до 20.11.2015.

29.10.2015 постановою НБУ № 753 відкликано ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «Капітал».

29.10.2015 дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку».

15.03.2018 постановою Окружного адміністративного суду м. Києва вирішено, у справі № 826/15723/17 за позовом ТОВ «Промгаз України» та ОСОБА_2 , визнати протиправною та скасувати постанову НБУ та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження ліквідаційної процедури у ПАТ «АКБ «Капітал», зобов`язано відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві скасувати запис у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців щодо знаходження ПАТ «АКБ «Капітал» у стані припинення.

12.03.2019 Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/15723/17 апеляційні скарги НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.03.2018 залишено без задоволення.

09.02.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено зміни - рішення про перебування ПАТ «АКБ «Капітал» в стані припинення шляхом ліквідації.

01.12.2015 між Маріупольським міжрайонним відділом Управління поліції охорони в Донецькій області в особі начальника відділу підполковника поліції Барабаш Олександр Вікторович (охоронець) та Приватним акціонерним товариством «Акціонерно - комерційний банк «Капітал» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича (замовник або особа) було укладено адміністративний договір № 49/Мр про надання поліцейських послуг із забезпечення особистої безпеки фізичної особи.

Відповідно до п. 1 - 2, розділу І договору, поліція приймає на себе зобов`язання протягом дії цього договору надавати замовнику поліцейські послуги із забезпечення особистої безпеки громадянина: ОСОБА_2 , місце реєстрації/проживання АДРЕСА_1 (особа), як в місцях його постійного перебування, які визначені дислокацією (додаток 3 до договору), так і під час його перебування в не визначених додатком № 3 до цього договору місцях та під час пересування по території України. Обсяг та вид заходів безпеки визначається за згодою сторін, виходячи з принципу надійності і економічності ( додаток № 3 до договору).

Згідно з п. 1 - 2, розділу ІІ договору, ціна договору ( види поліцейських послуг, їх вартість) визначено і узгоджено сторонами дислокацією (додаток № 3 до договору) та протоколом узгодження вартості ( додаток № 2 до договору). На момент укладення договору, вартість охорони дорівнює 32850,00 грн. на місяць. Ціна договору ( вартість замовлених поліцейських послуг) може бути змінена шляхом підписання сторонами дислокації ( додаток № 3 до договору) та протоколу узгодження вартості (додаток № 2 до договору), без укладання додаткових угод (договорів). У разі недосягнення сторонами згоди щодо зміни вартості послуг (ціни договору) дія договору може бути припинена в порядку визначеному законодавством.

Пунктом 3, розділу ІІ договору передбачено, що оплата поліцейських послуг здійснюється замовником на умовах внесення попередньої оплати шляхом щомісячних виплат сум вказаних в дислокації ( додаток № 3 до договору) і пункту 1 цього договору. Зобов`язання замовника здійснювати оплату послуг поліції не знаходиться в залежності від наявності коштів, отримання рахунків, актів виконаних робіт, тощо.

Згідно з п. 4, розділу ІІ договору, перший платіж замовник зобов`язаний здійснити впродовж трьох банківських днів після підписання сторонами цього договору. Усі наступні платежі замовник зобов`язаний здійснювати не пізніш п`яти днів до кінця місяця. Тобто за п`ять днів до кінця кожного поточного місяця замовник має оплатити замовлені ним поліцейські послуги, які поліція повинна буде надати в наступному місяці.

Відповідно до п. 6, розділу ІІ договору, датою оплати (датою виконання замовником зобов`язань по оплаті замовлених послуг) є дата зарахування грошей на рахунок поліції. У разі недостатності (відсутності) суми проведеного замовником платежу для виконання зобов`язань, обумовлених пунктами 3.1., 3.4., 3.6. цього договору, вимоги охоронця, погашаються замовником у черговості визначеною статтею 534 ЦК України.

Відповідно до п. 7 - 8, розділу ІІ договору, поліція щомісячно надає, а замовник щомісячно отримує рахунки, акти виконаних робіт, тощо. За наявності нарікань на якість або обсяг наданих послуг, замовник повинен викласти свої вимоги шляхом внесення відповідних відомостей в акти виконаних робіт, або у виді претензії. Акти виконаних робіт із запереченнями або претензії замовник повинен належним чином вручити поліції. Відсутність впродовж десяти банківських днів, після закінчення календарного місяця, в якому були надані поліцейські послуги, нарікань на їх якість або обсяг, сформульованих і заявлених у відповідності з пунктом 7 розділу 2 цього договору є безумовним прийняттям замовником поліцейських послуг, в обсязі і вартістю, визначеними дислокацією (додаток № 3 до договору) та протоколом узгодження вартості ( додаток № 2 до договору). При відсутності нарікань, підписання сторонами актів виконаних робіт є необов`язковим.

Відповідно до п. 10, розділу ІІ договору, оплата послуг поліції, що були надані у відповідності з додатковою угодою, в час не обумовлений цим договором, оплачується замовником, згідно з рахунком охоронця, впродовж п`яти банківських днів після його отримання.

Пунктом 3, розділу V договору передбачено, що замовник зобов`язаний здійснювати належну своєчасну і повну оплату замовлених поліцейських послуг в порядку визначеному цим договором.

Згідно з п. 1 - 2, розділу XIV договору, договір набуває чинності після підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2015 р. включно. Початок надання послуг охорони, а також їх припинення може бути оформлено відповідними актами. Якщо за 15 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не вимагатиме у письмовій формі його припинення або перегляду, договір вважається продовженим на наступний рік на тих самих умовах ( кількість продовжень не обмежена). У цьому випадку поліція надає замовнику дислокацію ( додаток № 3 до договору) та протоколу узгодження вартості ( додаток № 2 до договору) на відповідний ( наступний) термін дії договору. Один примірник названих додатків замовник має повернути поліції.

Відповідно до п. 3, розділу XIV договору, у разі зміни вартості послуг, поліції при продовжені дії договору, замовнику надаються поліцією дислокація ( додаток № 3 до договору) і протоколу узгодження вартості ( додаток № 2 до договору), які враховуються і відображають відповідну зміну вартості послуг охорони. Замовник повинен належним чином узгодити та повернути поліції по одному примірнику названих додатків. Якщо замовником не будуть в розумні терміни повернені належним чином узгоджені додатки № 2 і № 2 до договору на наступний термін дії договору, при тому, що замовник та/або особа продовжать приймати(користуватись) поліцейськими послугами поліції охорони, вартість послуг на відповідний період ( вказаний у додатку № до договору) вважається узгодженою та прийнятою сторонами.

01.01.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду № б/н до договору № 49 від 01.12.2015. Пунктами 1 - 1.1. даної угоди визначено, що розрахунок - дислокація вартості послуг та протокол узгодження договірної ціни ( додаток № 3 до договору № 49 від 01.12.15) вважати такими, що втратили чинність з 24.00 години 31.12.2018 року. З 00:00 01.01.2019 ввести в дію додаток № 3 до договору № 49 від 01.12.15 року.

Відповідно до Протоколу узгодження договірної ціни на здійснення заходів охорони (додатку № 2 до договору № 49/Мр від 01.12.2015) від 01.01.2019, сторонами договору погоджено, що вартість заходів охорони становить: «охорона фізичних осіб (поліція) - молодший інспектор 119 грн. 20 коп. (сто тридцять гривень 00 копійок)».

Згідно з дислокацією на 1 квартал 2019 року (додатку № 3 до договору № 49/Мр від 01.12.2015) та розрахунку до договору № 49/Мр за період з 01.01.19 по 31.03.19 вартість послуг з охорони визначено у розмірі 116905,41 грн. в т.ч. ПДВ 19484,24 грн.

01.04.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду № б/н до договору № 49 від 01.12.2015. Пунктами 1 - 1.1. даної угоди визначено, що розрахунок - дислокація вартості послуг та протокол узгодження договірної ціни ( додатки № 2 , 3 до договору № 49 від 01.12.15) вважати такими, що втратили чинність з 24.00 години 31.03.2019 року. З 00:00 01.04.2019 ввести в дію додатки № 2, 3 до договору № 49 від 01.12.15 року.

Відповідно до Протоколу узгодження договірної ціни на здійснення заходів охорони ( додатку № 2 до договору № 49/Мр від 01.12.2015) від 01.04.2019, сторонами договору погоджено, що вартість заходів охорони становить: « охорона фізичних осіб (поліція) - молодший інспектор 130 грн. 00 коп. (сто тридцять гривень 00 копійок)».

Згідно з дислокацією на 3 квартал 2019 року (додатку № 3 до договору № 49/Мр від 01.12.2015) та розрахунку до договору № 49/Мр за період з 01.04.19 по 31.12.19 вартість послуг з охорони визначено у розмірі 382492,53 грн. в т.ч. ПДВ 63748,76 грн, кількість годин охорони на рік становить 3923,00.

01.01.2020 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору № 49/Мр від 01.12.15. Пунктами 1 - 1.1. даної угоди визначено, що розрахунок - дислокацію вартості послуг ( додаток № 3 до договору № 49/Мр від 01.12.15) вважати такою, що втратила чинність з 24.00 години 31.12.2019 року. З 00:00 01.01.2020 ввести в дію додаток № 3 від 01.02.2020 року до договору № 49/Мр від 01.12.15 року.

Відповідно до дислокації на 01.01.20 - 29.02.20 до договору № 49/Мр від 01.12.15 кількість годин надання послуг на рік становить 3937,00. До матеріалів справи додано розрахунок за період з 01.01.2020 по 29.02.2020 на загальну суму вартості послуг - 85301,66 грн.

Відповідно до виписок по особовим рахункам позивача, за загальний період з 25.03.2019 по 20.01.2021, відповідачем було перераховано на рахунок позивача грошові кошти 25.03.2019 у розмірі 38967,00 грн.; 16.04.2019 у розмірі 10000,00 грн.; 26.04.2019 у розмірі 28990,00 грн. та 1000,00 грн.; 17.05.2019 у розмірі 37990,00 грн; 11.06.2019 у розмірі 42456,92 грн.; 12.07.2019 у розмірі 42456,92 грн; 18.07.2019 у розмірі 42,25 грн; 08.08.2019 у розмірі 42499,17 грн; 12.09.2019 у розмірі 42499,17 грн; 16.10.2019 у розмірі 42499,17 грн; 19.11.2019 у розмірі 20000,00 грн; 22.11.2019 у розмірі 12250,00 грн; 28.11.2019 у розмірі 10250,00 грн; 16.01.2020 у розмірі 24100,00 грн; 17.01.2020 у розмірі 24100,00 грн; 31.01.2020 у розмірі 33780,00 грн; 16.09.2020 у розмірі 1000,00 грн., 20.01.2021 у розмірі 1000,00 грн. Відповідач сплатив позивачу загальну суму коштів згідно наданих банківський виписок у розмірі 455880,60 грн

До матеріалів справи додано податкові накладні, зареєстровані позивачем та квитанції до них: № 4164 від 30.11.2019 на суму 35415,97 грн. без ПДВ, сума ПДВ 7083,19 грн., загальна сума 42499,17 грн. (квитанція від 13.12.2019 № ); № 4555 від 31.12.2019 на суму 35415,97 грн. без ПДВ, сума ПДВ 7083,19 грн., загальна сума 42499,17 грн. (квитанція від 15.01.2020 № ); № 3738 від 31.01.2020 на суму 35542,36 грн. без ПДВ, сума ПДВ 7108,47 грн., загальна сума 42650,83 грн. (квитанція від 13.02.2020 № ); № 4054 від 29.02.2020 на суму 35542,36 грн. без ПДВ, сума ПДВ 7108,47 грн., загальна сума 42650,83 грн. ( квитанція від 15.03.2020 № ).

02.12.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією № 2418/48/01-2019, якою було повідомлено останнього про наявну в нього заборгованість з оплати послуг в розмірі 127497,51 грн. за жовтень, листопад, грудень місяць 2019 року.

04.12.2019 відповідач надав позивачу відповідь на претензію № 2418/48/01-2019 від 02.12.2019, якою запевнив відповідача що заборгованість за жовтень 2019 та листопад 2019 року у розмірі 84998,34 грн. буде погашена ним до 31.12.2019 року.

27.01.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією № 154/48/01/2021, відповідно до якої позивач вимагав від відповідача підписати додані до претензії акти прийому здачі виконаних робіт/послуг за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року та акт звірки розрахунків (додатки до претензії). Також, позивачем було повідомлено відповідача про наявну в останнього заборгованість з оплати наданих послугу розмірі 129818,34 грн. Відповідно до акту звірки розрахунків заборгованість відповідача перед позивачем складає 129818,34 грн. Разом з претензією позивачем було надіслано відповідачу акти прийому - здачі виконаних робіт/послуг: №МР - 0106080 від 30.11.2019 на суму 42499,17 грн.; № МР - 0114045 від 31.12.2019 на суму 42499,17 грн.; № МР - 0115788 від 31.01.2020 на суму 42650,83 грн.; № МР - 0119687 від 29.02.2020 на суму 42650,83 грн. Загальна сума актів становить 170300,00 грн. Акти підписані та скріплені печаткою позивача. Докази надсилання претензії № 154/48/01/2021 від 27.01.2021 наявні в матеріалах справи.

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму заборгованості не сплатив, акти наданих послуг не підписав, претензій або зауважень до обсягу наданих послуг не висунув.

Відповідач не заперечив і не спростував розмір його заборгованості за надані послуги. Про наслідки не подання відповідних доказів був повідомлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До матеріалів справи не додано жодних доказів, які б свідчили про те, що договір № 49/Мр від 01.12.2015 припинив свою дію чи був визнаний недійсним у встановленому порядку.

Спір у даній справі виник, оскільки, відповідач добровільно не виконав вимог позивача щодо оплати отриманих ним послуг з охорони вартістю 128819,00 грн., які він просить стягнути в судовому порядку.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно поданих до матеріалів справи доказів, умов договору, додаткових угод та додатків до договору за період з 01.01.19 по 29.02.2020 року позивачем відповідачу було надано послуг у загальному розмірі 584699,60 грн. Натомість, відповідач лише частково оплатив надані послуги у розмірі 455880,60 грн.

Відповідачем не спростовано та не додано до матеріалів справи жодних доказів в спростування обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, крім того, відповідач не надав суду доказів оплати вартості наданих послуг у повному обсязі. Також, доказів того, що відповідачем висувались позивачу претензії щодо послуг, які надавав позивач.

Пунктом 3, розділу ІІ договору № 49/Мр від 01.12.2015 передбачено, що оплата поліцейських послуг здійснюється замовником на умовах внесення попередньої оплати шляхом щомісячних виплат сум вказаних в дислокації ( додаток № 3 до договору) і пункту 1 цього договору. Зобов`язання замовника здійснювати оплату послуг поліції не знаходиться в залежності від наявності коштів, отримання рахунків, актів виконаних робіт, тощо.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем з оплати наданих за договором № 49/Мр від 01.12.2015 послуг з охорони, за період з 01.01.19 по 29.02.2020 складає 128819,00 грн.

До матеріалів справи не додано жодних доказів, які б підтверджували факт виконання відповідачем свого обов`язку з оплати послуг за договором № 49/Мр від 01.12.2015 у повному обсязі.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як передбачено ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Станом на дату розгляду справи, відповідачем не виконані його зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати послуг з охорони наданих позивачем за договором № 49/Мр від 01.12.2015.

Доказів, які б свідчили про виконання відповідачем свого обов`язку з оплати, або доказів які б спростовували наведені позивачем обставини до матеріалів справи не додано.

В матеріалах справи не міститься доказів, які б свідчили що послуги в період з 01.01.19 по 29.02.2020 року за договором № 49/Мр від 01.12.2015 не надавались позивачем, або надавались неякісно. Також, не додано жодних доказів, які б свідчили що відповідач мав зауваження або не приймав надані позивачем послуги.

Зважаючи на приписи чинного законодавства, договір укладений між сторонами та докази додані до матеріалів справи, Суд дійшов висновку, про обгрунтованість та правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з оплати охоронних послуг у розмірі 128819,00 грн.

Щодо заперечень викладених у поясненнях третьою особою.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України". Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно. Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд зазначає обсяг повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі. Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує один місяць. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 3-5 частини другої статті 39 цього Закону, тимчасова адміністрація може бути продовжена на строк до одного місяця. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 1 і 2 частини другої статті 39 цього Закону, строк тимчасової адміністрації може бути продовжений на п`ять днів з припиненням не пізніше дня отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно ч. 5,6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній на момент виникнення заборгованості)Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті;1-1) сплати регулярного збору до Фонду; 2) витрат, пов`язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті; 3) виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю працівників банку; 4) виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров`я або смертю тощо, що надійшли до банку з дня початку здійснення процедури виведення банку з ринку; 4-1) виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги по вагітності та пологах, що надійшли на спеціальний рахунок у банку, відкриття якого передбачено законодавством України для юридичної особи, починаючи з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку; 5) виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку; 6) здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов`язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов`язкового продажу валюти; 7) обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності або передання такого об`єкта за актом приймання-передачі довірчому засновникові у випадках, встановлених законом. Зобов`язання банку, передбачені пунктами 2, 6 частини шостої цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до ч. 4, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній на момент виникнення заборгованості), початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв`язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до п. 2, ч. 2, ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

Договір № 49/Мр від 01.12.2015 було укладено між Маріупольським міжрайонним відділом Управління поліції охорони в Донецькій області в особі начальника відділу підполковника поліції Барабаш Олександр Вікторович (охоронець) та Приватним акціонерним товариством «Акціонерно - комерційний банк «Капітал» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича.

Відповідно до п. 4.12, розділу 2 «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, при виконанні своїх обов`язків уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію має право: укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених Законом.

Відповідно до п. 1.14, розділу 3 «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, запровадження тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують операційну діяльність банку, зокрема, договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв`язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до п. 1.15, розділу 3 «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, під час тимчасової адміністрації не здійснюються: примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до п. 1.16, розділу 3 «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, обмеження, встановлені абзацом другим пункту 1.15 цієї глави, не поширюються на зобов`язання банку щодо: витрат, пов`язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої статті 36 Закону. Зобов`язання банку, передбачені абзацами четвертим, дев`ятим цього пункту, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у такому порядку: здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов`язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов`язкового продажу валюти; оплата комунальних послуг, енерго- та водопостачання, орендних платежів, послуг зв`язку, витрат на охорону та утримання майна банку та його приміщень, витрат на забезпечення проходження платежів; інші витрати для забезпечення господарської діяльності неплатоспроможного банку.

Отже договір був первинно укладений повноваженими представниками на укладання відповідних правочинів. Крім того, послуги охорони підлягають оплаті і в процедурі тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Також в період, за який позивач просить сплатити заборгованість, банк не перебував в процесі припинення.

Отже, матеріалами справи підтверджено обґрунтованість позовних вимог, в зв`язку з чим, суд задовольняє позов у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов в повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерно- комерційний банк «Капітал» (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11 - А, ідентифікаційний код юридичної особи: 13486837) на користь Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області (87515, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 84, ідентифікаційний код юридичної особи: 40109084) заборгованість у розмірі 128819 ( сто двадцять вісім тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко