ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.06.2021 Справа № 905/548/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю помічника судді (за дорученням) Барбаш Д.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА»

про: стягнення штрафу у розмірі 94185,00грн,

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції): Пуліна М.А. (на підставі довіреності б/н від 13.10.2020)

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

24.03.2021, шляхом надіслання поштового відправлення Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» (далі - ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА») про стягнення штрафу у розмірі 94185,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №51083582, що підтверджується комерційним актом №463003/97 від 08.10.2020, наслідком чого є нарахування штрафу за невірно зазначену масу вантажу на підставі ст.118 Статуту залізниць України.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.04.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.04.2021 у зв`язку з усуненням недоліків прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/548/21; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 18.05.2021.

Листом господарського суду від 18.05.2021 повідомлено сторін у справі про те, що у зв`язку з перебуванням судді Устимової А.М. на лікарняному на дату розгляду справи, судове засідання, призначене на 18.05.2021, не відбудеться.

У зв`язку з виходом судді Устимової А.М. з лікарняного ухвалою від 24.05.2021, враховуючи, що справа №905/548/21 за розпорядженням керівника апарату суду не передавалася для повторного автоматизованого розподілу справ, розгляд справи призначено на 08.06.2021 о 14:20 год.

Ухвалою суду від 08.06.2021 суд, дослідивши надані представниками сторін заяви по суті, а саме, відзив та відповідь на відзив на позовну заяву суд встановив, що вони подані з дотриманням встановлених ухвалою суду від 19.04.2021 строків їх подання, тому долучив їх до матеріалів справи та прийняті до розгляду. У судовому засіданні оголошено перерву до 17.06.2021 об 11:00 год.

Представник позивача у судове засідання 17.06.2021 з`явився, підтримує позовні вимоги у повному обсязі; просить суд не враховувати пояснення від 02.06.2021 №13-04/375 та додані до них докази, оскільки вони подані позивачем помилково.

Представник відповідача у судове засідання 17.06.2021 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали суду як на юридичну адресу підприємства, що зазначена в відповідному реєстрі, так і на електронну пошту відповідача (), що підтверджується витягом з журналу обліку вихідної електронної пошти №04-19/3580.

Згідно приписів ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлена відсутність підстав для застосування ч.2 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, що передбачає вичерпний перелік випадків, за наслідками настання яких суд повинен відкласти розгляд справи по суті.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; (ч.3 ст.202 цього Кодексу).

Приймаючи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про його хід, без виклику уповноважених представників сторін у судове засідання, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Судом в судовому засіданні досліджено докази без урахування пояснень позивача від 02.06.2021 №13-04/375 та доданих до них доказів.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 Господарського процесуального кодексу України.

Позиція учасників процесу

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в обґрунтування заявлених вимог посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №51083582, що підтверджується комерційним актом №463003/97 від 08.10.2020.

Зокрема, на шляху прямування на попутній станції Пологи Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» при зважуванні виявлено розбіжності між даними, вказаними в накладній в сторону збільшення, про що складено акти загальної форми №1364/1П від 08.10.2020, №30393 від 08.10.2020.

08.10.2020 на станції Пологи Придніпровської залізниці на підставі вказаних актів загальної форми проведено контрольне зважування вагону №62055561 на справних електронних вагонних вагах, прийнятих до обліку станції СП «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця залізниця» АТ «Укрзалізниця» під №089, повірка 03.09.2020. В результаті чого встановлено, що в залізничній накладній №51083582 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником» у вагоні №62055561 складає 69900 кг, а маса вантажу за результати перевірки склала 72110кг, що становить більше, ніж вказано відповідачем, на 2210 кг, у зв`язку з чим складено комерційний акт №463003/97 від 08.10.2020.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу в накладній №51083582 у розмірі 94185,00грн.

Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені при зверненні з позовом до суду витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00грн.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: залізничної накладної №51083582 з витягом відомості вагонів; залізничної накладної №46897807 з витягом відомості вагонів; залізничної накладної №47087754; комерційного акту №463003/97/237 від 08.10.2020 із заповненим розділом «Є» ст. Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці; актів загальної форми (Форми ГУ-23) №1364/1п від 08.10.2020, №3033/в від 15.10.2020, №3031/в від 15.10.2010, №5342 від 08.10.2020; акту з АРМ ПКО №30417 від 15.10.2020, №30393 від 08.10.2020; технічного паспорту на ваги №89 ст. Пологи; протоколів зважування вагонів ст. Пологи Придніпровської залізниці від 15.10.2020; 08.10.2020, наказу №21 від 11.02.2020; посадової інструкції №3293 від 25.02.2020 агента комерційного Чубаря Сергія Володимировича станції Пологи; витягу з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (Форма ГУ-78) ст. Пологи Придніпровської залізниці; витягу з книги телеграм станції Пологи Придніпровської залізниці; звіту по перевантаженню; технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки ст. Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, листа від 12.10.2020 №85/СТЛ-1040; довіреності №3 від 13.10.2020; Статуту Акціонерного товариства «Українська залізниця»; картотечних даних (СОСВАГ) ГІОЦ УЗ; а також оригінал комерційного акту №463003/97/ від 08.10.2020.

Заявлені вимоги позивач нормативно обґрунтовує посиланням на статті 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.28 «Правил приймання вантажів», статтю 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ч.5 ст.307 Господарського кодексу України.

14.04.2021, шляхом надіслання поштового відправлення відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позивачем всупереч п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, спірний комерційний акт №463003/97 від 08.10.2020, підписаний неналежними особами та позивачем не подано штатного розпису станції Пологи, а тому наданий на підтвердження повноважень підписантів наказ №21 від 11.02.2020 не може бути прийнятий до уваги.

Також, у своєму відзиві відповідач посилається на ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України та п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» щодо зменшення розміру штрафу. В обґрунтування зазначеного відповідач просить суд прийняти до уваги, що підприємство відповідача здійснює свою господарську діяльність на території проведення операції об`єднаних сил (раніше - антитерористичної операції) на території Донецької області; ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» за результатами своєї господарської діяльності має збитки, прибуток відсутній, що підтверджується звітом про фінансові результати за 1 півріччя 2020 року; підприємство відповідача є містоутворюючим для міста Маріуполя; ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» станом на 30.06.2020 року ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» має дебіторську заборгованість за розрахунками з бюджетом в розмірі 1777973,00 тис. грн; відсутність збитків у позивача.

За таких обставин, відповідач вважає, що неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків позивачу.

Підставність своїх заперечень відповідач нормативно обґрунтовує посиланням на ст.ст. 11, 626, 908, 909, 920, 921 Цивільного кодексу України, ст. 307 ГК України, Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів № 644 від 21.11.2000 року, Правил оформлення перевізних документів № 863/5084 від 24.11.2000 року, Правил приймання вантажів до перевезення № 861/5082 від 24.11.2000 року, Правил складання актів затверджених наказом Мінтрансу України № 334 від 28.05.2002р.

На підтвердження зазначених заперечень відповідач надав до суду копію звіту про фінансові результати ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА» за 1 півріччя 2020 року.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву заперечував, посилаючись, зокрема, на правову позицію викладену у роз`ясненнях Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.2002р. № 04-5/601 у застосуванні пунктів 118 та 122 Статуту залізниць України, відповідно до якої штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежного від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Позивач також заперечив проти твердження відповідача що комерційний акт підписаний не уповноваженими особами, адже останній, зокрема, підписаний начальником станції Чистовим В.Є. (повноваження на підписанні комерційних актів прямо передбачене пунктом 10 Правил складання актів) та приймальником поїздів Чубарем С.В.(повноваження на підписання комерційних актів підтверджує наявна в матеріалах справи робоча (посадова) інструкція цього працівника), а отже комерційний акт підписаний уповноваженими особами.

Відповідач надав до суду заперечення, в яких проти доводів позивача викладених у відповіді на відзив заперечував, вказав, що правова позиція щодо складання комерційного акту, на яку посилається позивач, не передбачає покладання обов`язків начальника вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) на іншого працівника, а лише передбачає право у разі відсутності в штаті вказаної посади уповноважити іншого працівника залізниці на підписання від імені залізниці комерційних актів. Зокрема, неможливо покласти обов`язки неіснуючої за штатним розписом посади на іншого працівника. Окремо відповідач зауважив, що позивачем не подано до суду штатного розпису станції Пологи РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що не дозволяє повною мірою дослідити чи мали особи, які підписали комерційний акт таке право, а отже, неможливо повною мірою оцінити належність і допустимість комерційного акту № 463003/97 від 08.10.2020 як доказу на підтвердження позовних вимог. Крім того, у своїх запереченнях відповідач заперечував проти клопотання позивача про поновлення строку для надання відповіді на відзив та зауважив на право суду на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій.

Підставність своїх заперечень відповідач нормативно обґрунтовує посиланням на статті 42, 46, 161, 167 Господарського процесуального кодексу України.

Також позивач надав до суду письмові пояснення від 02.06.2021 щодо технічного паспорту на ваги, за допомогою яких здійснювалось перевантажування спірного вагону.

15.06.2021, шляхом направлення поштового відправлення, від представників позивача надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких останні просять суд не враховувати пояснення позивача від 02.06.2021 при розгляді справи, оскільки вони були надані помилково.

Щодо застосування судом приписів ст.233 ГК України позивач зазначив, що в даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04,1998 року №457, якими чітко визначено розмір штрафу. Таким чином, нарахований позивачем на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Так, в даному випадку комерційним актом №463003/97 від 08.10.2020 засвідчено саме факт навантаження понад вантажопідйомність вагону, що безпосередньо є загрозою безпеці руху та посилається на аналогічні висновки, які викладені в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018 у справі №925/1025/17 та від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Крім того, позивач зазначив, що сам факт знаходження підприємства відповідача в зоні проведення антитерористичної операції, так само як і збитковість його діяльності не є безумовними підставами для зменшення розміру штрафу, у зв`язку з чим заперечив проти зменшення розміру штрафу, за відсутністю правової підстави.

Виклад обставин справи, встановлених судом

У жовтні 2020 року зі станції Маруполь-Сортувальний Донецької залізниці ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на підставі залізничної накладної №51083582 за груповою відправкою у вагоні №62055561 відправило вантаж - чавун переробний рядовий на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, отримувач - ТОВ «Метінвест-Шиппинг».

Під час оформлення залізничної накладної №51083582 груповою відправкою у вагоні №62055561 вантажовідправником вказано маса вантажу - 69900,00 кг. Відповідно до розділів 26 та 28 вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником шляхом зважування на вагонних вагах (150 т), заводський №160870072 тип: СВ-150000В/2 (тензо)(З).

Правильність внесених відомостей до залізничної накладної №51083582 підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної шляхом накладення Електронного цифрового підпису - Філевський Віталій Миколайович за довіреністю №80 від 01.01.2020.

08.10.2020 на попутній станції Пологи Донецької залізниці складено акт загальної форми №1364/1п, відповідно до якого при огляді виявлено: погрузка відповідає документу, навалом, нижче бортів. Відповідно повідомлення станції К.Зоря, подані на контрольне перевантаження по станції Пологи.

В подальшому на попутній станції Пологи Донецької залізниці складено акт загальної форми №30393 від 08.10.2020 (форми АРМ ПКО), відповідно до якого встановлена комерційна несправність (код - 7011003 - 9), вагон завантажено понад його вантажопідйомність. При переважуванні встановлено: брутто 94860 кг, тара 22750 кг, навантаження за документами - 69900 кг, навантаження фактичне - 72110 кг, що більше документу 2110кг, що більше вантажопідйомності вагона 2110 кг, загрожує безпеці руху, затриманий на станції Пологи для усунення комерційної невідповідності, для складання комерційного акту за формою ГУ-22.

На станції Пологи Донецької залізниці складений комерційний акт №463003/97 від 08.10.2020, відповідно до розділу «Д» якого на підставі актів загальної форми №1364/1п, № 30393 від 08.10.2020 станції Пологи, проведено контрольне зважування вагона №62055561, який прибув за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні акту, на справних 150т. електронних вагах №89 ст.Пологи (повірка 03.09.2020).

Відповідно до розділу «Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» вказаного комерційного акту, фактична маса брутто вагона склала 94860кг, тара вагона з перевізного документа 22750кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 69900 кг. Фактична маса вантажу нетто 72110 кг. що більше документу на 2110 кг та понад вантажопідйомності вагона на 22110кг. При комерційному огляді вагона було виявлено навантаження відповідає документу п.5-5 гл.3 Приложения 3 к СМГС. Навантаження навалом, нижче бортів. Виїмки, заглиблення відсутні, окреслення без порушень. Вагон прибув у супроводі провідника відправника Пучков А.А. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Перекоса кузова немає, люка закриті. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.

Комерційний акт №463003/97 від 08.10.2020 підписали: Начальник станції Чистов В.Є., нач.вант р-ну Прокопенко Л.О., агент комерційний Чубар С.В ..

На підтвердження повноважень підписантів позивачем надані до суду: наказ від 11.02.2020 №21 «Щодо визначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів»; робоча інструкція №3293 від 25.02.2020 на агента комерційного Чубаря С.Г .

Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №89 (вид ЗВВТ тензометричний, модифікація ЗВВТ-ВТВ-1СД) від 16.11.2012 станції Пологи Придніпровської залізниці, якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 3 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 03.09.2020.

Позивачем також надано витяг із книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, що містять дані про результати проведеної перевірки маси вантажу у спірному вагоні та витяг із книги телеграм, що містить дані про оперативне повідомлення відповідача, позивачем подано до суду витяг з книги телеграм станції Пологи за 08.10.2020 та 15.10.2020.

Відповідно до протоколів зважування вагонів б/н від 08.10.2020, 15.10.2020 у вагоні №62055561 наявне перевантаження у розмірі 2110кг.

Вагон №62055561 було затримано на станції Пологи Придніпровської залізниці для усунення комерційної несправності шляхом перевантаження надлишку вантажу у вагон №64417306, що підтверджується актом загальної форми (форми АРМ ПКО) №30417 від 15.10.2020, та відправлено на станцію відправлення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці за досилочною накладною №46897807.

Відвантаження було здійснено відповідно до листа відповідача від 12.10.2020 №85/СТЛ-1040, відповідно до якого останній просив надати можливість здійснити перевантаження надлишків чавуну в інший вагон та відправити на станцію призначення згідно первинних документів.

При перевірці вантажу у вагоні, який прибув з комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/97 від 08.10.2020, у останньому здійснена на станції призначення щодо відсутності розбіжностей з даними комерційного акту.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, та подані заперечення, дослідивши надані сторонами в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу вантажовідправником.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як встановлено частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Залізнична накладна №51083582 оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Судом встановлено, що завантаження вагону №62055561 та визначення маси вантажу за залізничною накладною №51083582 здійснено вантажовідправником, правильність відомостей щодо навантаження вагону підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної шляхом накладення Електронного цифрового підпису - Філевський Віталій Миколайович за довіреністю №80 від 01.01.2020.

Таким чином, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до положень статті 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

У зазначених вище випадках тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов`язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць.

У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Таким чином, стаття 24 Статуту залізниць України передбачає саме право залізниці взагалі перевіряти правильність зазначених вантажовідправником у накладній відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Позивач скористався своїм правом на таку перевірку, разом з тим, стаття 52 Статуту залізниць України передбачає обов`язок для залізниці на перевірку таких відомостей у виключних випадках, які в ній визначені.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Актами загальної форми №1364/1п, № 30393 від 08.10.2020, складеними на попутній станції Пологи Донецької залізниці, встановлено факт розбіжності між даними, вказаними в накладній в сторону збільшення.

Пунктом «а» частини 2 статті 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу (ч.3 ст.129 Статуту).

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З метою засвідчення обставин щодо невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу за залізничною накладною №51083582 у вагоні №62055561 на станції Пологи Донецької залізниці складено комерційний акт №463003/97 від 08.10.2020.

З матеріалів справи вбачається, що контрольне зважування вагону №62055561 на станції Пологи Донецької залізниці проводилось на підставі актів загальної форми №1364/1п, № 30393 від 08.10.2020, складених на попутній станції Пологи Донецької залізниці, яким встановлено невідповідність фактичної маси вантажу вказаній відправником у перевізних документах.

Відповідно до розділу «Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» вказаного комерційного акту, контрольне зважування проведено комерційним агентом Чубар С.В. за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні цього акту в присутності: начальника станції Чистов В.Є., нач.вант р-ну Прокопенко Л.О., приймальник поїздів Довбій І.М., ст. ОВР Черниш А.В., провідник відправника Пучков А.А. була проведена перевірка маси вантажу на справних 150т. електронних вага №89 ст.Пологи (повірка 03.09.2020). Фактична маса брутто вагона склала 94860кг, тара вагона з перевізного документа 22750кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 69900 кг. Фактична маса вантажу нетто 72110 кг. що більше документу на 2110 кг та понад вантажопідйомності вагона на 22110кг. При комерційному огляді вагона було виявлено навантаження відповідає документу п.5-5 гл.3 Приложения 3 к СМГС. Навантаження навалом, нижче бортів. Виїмки, заглиблення відсутні, окреслення без порушень. Вагон прибув у супроводі провідника відправника Пучков А.А. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Перекоса кузова немає, люка закриті. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.

Таким чином, зі змісту комерційного акту №463003/97 від 08.10.2020 вбачається, що маркування вагону №62055561 вапном по всій довжині вагону не порушено.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Таким чином, існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме: шляхом зважування на вагах; підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом; розрахунковим методом; за обміром; умовно.

Порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року №644, що за своїм змістом кореспондується зі статтею 37 Статуту залізниць України.

Згідно з п.п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

На станції Пологи Донецької залізниці визначення маси вантажу за залізничною накладною №51083582 у вагоні №62055561 здійснено шляхом зважування на 150т. вагонних вагах, станції Пологи Донецької залізниці, остання державна повірка яких здійснена 04.06.2020, огляд перевірка - 03.09.2021 згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ).

Приватне акціонерне товариство «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» визначило вагу вантажу у накладній №51083582 на автомобільних вагах заводських на вагонних вагах (150 т), заводський №160870072 тип: СВ-150000В/2 (тензо)(З).

Наведені вище обставини свідчать, що вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні таким же самим способом (шляхом зважування на вагах), як і залізниця.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акту й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акту.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 64 та ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акту.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/15, а також в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.08.2019 у справі №905/2360/18, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

Як свідчать досліджені судом матеріали справи, комерційний акт №463003/97 від 08.10.2020 склали та підписали: Начальник станції Чистов В.Є., нач.вант р-ну Прокопенко Л.О., агент комерційний Чубарь С.Г.

Щодо повноважень осіб, які підписали комерційний акт, суд зазначає наступне: начальник станції Чистов В.Є. та начальник вантажного району Прокопенко Л.О. є підписантами, які мають повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.

Крім того, зі змісту розділу «Д» спірного комерційного акту вбачається, що саме агентом комерційним Чубарєм С.Г. фактично здійснювалось зважування вагона №62055561, а отже він є особою яка має право підписувати комерційний акт як працівник станції, який особисто здійснював перевірку в силу положень п.10 Правил складання актів.

Повноваження агента комерційного Чубаря С.Г. на підписання комерційних актів підтверджується наявним у справі наказом №21 від 11.02.2020 «Про призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів», відповідно до якого, зокрема, агент комерційний Чубарь С.Г. станції Пологи призначений відповідальною особою, яка має право підпису в комерційних актах складених на станції Пологи згідно ст.129 Статуту Залізниць України.

Крім того, а матеріалах справи наявна копія робочої (посадової) інструкції агента комерційного Чубаря С.Г., згідно п.2.22 якої останній здійснює контрольне зважування вагонів та має право підпису комерційних актів.

Зважаючи на вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача щодо неналежності в якості доказу комерційного акту №463003/97 від 08.10.2020, адже він складений та підписаний позивачем з додержанням вимоги трьох підписів особами, повноваження яких підтверджені матеріалами справи, суд вважає його таким, що за своєю формою та змістом відповідає п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002. та положенням Статуту залізниць України (ст. 129 Статуту), внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано положення пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, відповідно до якого надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

Так, за накладною №51083582 у вагоні №62055561 0,2% від маси вантажу складає 139,8 кг, у зв`язку з чим виявлений надлишок у розмірі 2110 кг перевищує норму та виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №62055561 відповідно до відомості вагонів групової відправки залізничної накладної №51083582 складає 18837,00грн.

Згідно з приписами статей 118, 122 Статуту залізниць України, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати становить 94185,00грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, заявлений позивачем, суд встановив, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

З огляду на викладене, вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 94185,00грн за накладною №51083582 є правомірними.

У своєму відзиві на позовну заяву Приватне акціонерне товариство «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» посилається на ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України та п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» щодо права суду на зменшення розміру штрафу.

В обґрунтування зазначеного відповідач просить суд прийняти до уваги, що підприємство відповідача здійснює свою господарську діяльність на території проведення операції об`єднаних сил (раніше - антитерористичної операції) на території Донецької області; ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» за результатами своєї господарської діяльності має збитки, прибуток відсутній, що підтверджується звітом про фінансові результати за 1 півріччя 2020 року; підприємство відповідача є містоутворюючим для міста Маріуполя; ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» станом на 30.06.2020 року ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» має дебіторську заборгованість за розрахунками з бюджетом в розмірі 1777973,00грн; відсутність збитків у позивача. За таких обставин, відповідач вважає, що неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків позивачу.

У відзиві на позову заяву відповідач обмежився посиланням на факт можливості застосування судом ст. 233 ГК України, однак письмово не заявив відповідне клопотання про зменшення розміру штрафу.

З цього питання суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідач надав суду копію звіту про фінансові результати ПрАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА» за 1 півріччя 2020 року, з якої вбачається наявність збитків та відсутності прибутків за результатами своєї господарської діяльності.

Однак, суд вбачає, що у даному звіті знайшов відображення фінансовий стан підприємства за 1 півріччя 2020 року, разом з тим, розгляд справи відбувається у 1 півріччі 2021 року, а отже дані не є актуальними на час розгляду справи.

Доказів на підтвердження скрутного фінансового стану підприємства у 2021 році відповідач до суду не надав.

Одночасно, наявність факту незадовільного фінансового стану підприємства як такого не є безумовною обставиною для зменшення штрафу, оскільки відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, вказана правова норма встановлює, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Приписи ст.233 Господарського кодексу та ст. 551 Цивільного кодексу України обумовлюють можливість зменшення неустойки за рішенням суду з обов`язковим встановленням факту того, що належні до сплати штрафні санкції є надмірно великими порівняно із збитками кредитора, розмір неустойки значно перевищує розмір збитків відповідно.

В чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. При застосуванні вказаних норм поняття «значно» та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися у кожному конкретному випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Окрім того, вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку.

З цього приводу суд зазначає, що, як було вказано вище, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, тому, в процесуальні обов`язки позивача щодо стягнення штрафу входить доведення факту та обставин правопорушення з боку відповідача, без необхідності доведення збитків.

Фактично, позивачу, звертаючись до суду з позовом про стягнення штрафу за неправильно визначену масу вантажу, достатньо надати суду докази факту такої невідповідності.

Проте, звертаючись з клопотанням про зменшення суми штрафу за ст. 233 ГК України, саме відповідач повинен довести наявність обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми, а саме надмірність штрафу у порівнянні із збитками. Суд позбавлений права самостійно, без належних доказів робити висновки щодо наявності або відсутності збитків та застосовувати ст. 233 ГК України.

У відзиві на позовну заяву відповідач обмежився посиланням на факт можливості застосування судом ст. 233 ГК України, клопотання не заявив.

Крім того, згідно з ч. 2 Вступу Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854, виконання Правил забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху. Відповідно до п.15.27 Правил забороняється ставити в поїзди, зокрема, вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

Нарахований позивачем штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати встановлений Статутом залізниць України, який затверджено відповідною постановою Кабінету Міністрів України, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави вважати його надмірно великим у порівняні з допущеним відповідачем правопорушенням, його розмір встановлений законодавчо.

Суд, застосовуючи ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язковості правових висновків Верховного Суду, в розгляді питання щодо зменшення суми штрафу базується на висновках, зроблених у Постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17, за якими у даному випадку санкція не є договірною, а випливає з зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу, що підлягає сплаті незалежно від збитків, що унеможливлює зменшення штрафу за ст.233 ГК України.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, ураховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про відсутність обставин для зменшення за власною ініціативою розміру штрафу та задовольняє позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 94185,00грн в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Внаслідок задоволення позовних вимог у повному обсязі витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» про стягнення штрафу у розмірі 94185,00грн задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» (адреса місцезнаходження: 87504, Донецька обл., місто Маріуполь, ВУЛИЦЯ ЛЕВЧЕНКА, будинок 1; ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження: Україна, 03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження: Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ) штраф у розмірі 94185,00грн, судовий збір у розмірі 2270,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 17.06.2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано18.06.2021.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова