ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р. Справа№ 910/9453/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 21.04.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального некомерційного підприємства «Буковинський клінічний онкологічний центр»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 30.10.2020 (повний текст складено 09.11.2020)

у справі №910/9453/20 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

до Чернівецької обласної ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Обласне комунальне некомерційне підприємство «Буковинський клінічний онкологічний центр»

про визнання незаконними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Чернівецької обласної ради про: визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької обласної ради № 150-13/07 від 07.06.2007, в частині оформлення права спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернівецької області на гараж літ «О» по вул. Червоноармійській (після перейменування Героїв Майдану), 242, м. Чернівці; визнання незаконним та скасування Свідоцтвао про право власності на нерухоме майно, на нежитлові приміщення та споруди» в частині гаражу літ. «О» по вул. Червоноармійській (після перейменування Героїв Майдану), 242, м. Чернівці; визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької обласної ради 35 сесії 7 скликання № 255-35/19 від 18.12.2019 в частині передачі в оперативне управління Обласному комунальному некомерційному підприємству «Буковинський клінічний онкологічний центр» гаражу літ «О» площа 179, 40 кв.м. по вул. Героїв Майдану, 242, м. Чернівці; визнання права власності на гаражі інв. № 14-3, 14-4, 14-5 літера «О» загальною площею 121, 3 кв., які розташовані в м. Чернівці, по вул. Героїв Майдану, 242.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 1999 року по 27.04.2020 позивач безперешкодно використовував належні йому на праві власності приміщення в гаражі по вул. Героїв Майдану, 242 літ «О» в м. Чернівці у своїй діяльності і розпоряджався ними, а на початку травня 2020 отримав лист від Обласного комунального некомерційного підприємства «Буковинський клінічний онкологічний центр» № 1253 від 27.04.2020, в якому останнє посилалася на необхідність звільнити спірні гаражі.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі № 910/9453/20 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Чернівецької обласної ради 13 сесія 5 скликання № 150-13/07 від 07.06.2007 «Про оформлення права спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернівецької області на нежитлові приміщення та споруди» в частині оформлення права спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернівецької області на гараж літ «О» по вул. Червоноармійській (після перейменування Героїв Майдану), 242, м. Чернівці.

Визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення Чернівецької обласної ради 13 сесія 5 скликання № 150-13/07 від 07.06.2007 «Про оформлення права спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернівецької області на нежитлові приміщення та споруди» в частині гаражу літ. «О» по вул. Червоноармійській (після перейменування Героїв Майдану), 242, м. Чернівці.

Визнано незаконним та скасовано рішення Чернівецької обласної ради 35 сесії 7 скликання № 255-35/19 від 18.12.2019 «Про передачу нерухомого майна в оперативне управління обласних комунальних некомерційних підприємств» в частині передачі в оперативне управління Обласному комунальному некомерційному підприємству «Буковинський клінічний онкологічний центр» гаражу літ «О» площа 179, 40 кв. м. по вул. Героїв Майдану, 242, м. Чернівці.

Визнано за Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» право власності на гаражі інв.. № 14-3, 14-4, 14-5 літера «О» загальною площею 121,3 кв. м., які розташовані в м. Чернівці, по вул. Героїв Майдану, 242.

Присуджено до стягнення з Чернівецької обласної ради на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» витрати зі сплати судового збору в розмірі 8 408, 00 грн.

Рішення мотивоване тим, що відповідач своїми діями порушує права позивача як власника майна і вказане право підлягає захисту.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Обласне комунальне некомерційне підприємство «Буковинський клінічний онкологічний центр» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/9453/20 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

28.12.2020 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

26.01.2021 від третьої особи надійшов лист в якому зазначено, що третя особа підтримує доводи апеляційної скарги та просить розглядати справу за відсутності її представника.

23.02.2021 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

31.03.2021 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» адвоката Рудницької Тетяни Анатоліївни електронною поштою надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 21.04.2021 в режимі відеоконференції, проведення якої заявник просить доручити Господарському суду Чернівецької області.

Ухвалою 05.04.2021 Клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» адвоката Рудницької Тетяни Анатоліївни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, призначено справу №910/9453/20 до розгляду в режимі відеоконференції на 21.04.202.

У судове засідання 21.04.2021, в тому числі в режимі відеоконференції до Господарського суду Чернівецької області, представники сторін та третьої особи не з`явились.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим на підставі неповно та неправильно встановлених обставин, з неправильною оцінкою доказів, що є підставою для його скасування.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, оскільки проекти оскаржуваних рішень були публічними, а отже позивач мав бути з ними ознайомлений і позивачем не доведено, що він не знав та не міг знати про існування оскаржуваних рішень.

Третя особа стверджує, що право власності позивача підтверджується наявним у нього свідоцтвом про право власності, а повторне визнання судом права власності є необґрунтованим.

Апелянт також посилається на те, що судом не було досліджено рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 120/4 від 16.02.1999, яким, зокрема, зобов`язано Чернівецьку дирекцію національної акціонерної страхової компанії «Оранта» після вводу в експлуатацію гаражів по вул.. Гайдара, 2, передати безоплатно на баланс обласному клінічному онкологічному диспансеру гаражі (інв 14-3, 14-4 згідно з експлікацією до плану будови літера «О») загальною площею - 57,9 кв.м.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Апелянт зазначає, що про порушення своїх прав він дізнався лише з листів третьої особи від 27.04.2020 та 15.05.2020, а тому строк позовної давності ним не було пропущено, водночас позивач не може бути примушений робити те, що не передбачено законом, а отже у нього був відсутній обов`язок систематично аналізувати інформацію, яка міститься на сайті Чернівецької обласної ради.

Позивач також вказує, що визнання права власності на спірне майно є належним способом захисту порушених прав з огляду рішення відповідача про визнання права спільної власності територіальних громад, сіл, селищ міст Чернівецької області на спірні гаражі.

Крім того, відповідач вказує, що на виконання рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 120/4 від 16.02.1999, за Обласним клінічним онкологічним диспансером було зареєстровано право власності на гаражі інв. № 14-1, 14-2 літера «О», а за позивачем було зареєстровано право власності на гаражі інв. № 14-3, 14-4, 14-5 літера «О», а тому всі зобов`язання позивача за рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 120/4 від 16.02.1999 є виконаними.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представник сторін та третьої особи у судове засідання, в тому числі в режимі відеоконференції до Господарського суду Чернівецької області, не з`явились.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, а також враховуючи клопотання відповідача та третьої особи про розгляд справи за відсутності їх представників, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін та третьої особи.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №120/4 від 16.02.1999 «Про затвердження актів державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінчених будівництвом гаражів по вул. Червоноармійській, 242» було затверджено акт приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінчених будівництвом гаражів по вул. Червоноармійській, 242» та відповідно до пункту 1 даного рішення власником гаражів інв. №14-1, 14-2 літера «О» загальною площею 58,1 кв. м. є обласний клінічний онкологічний диспансер; власником гаражів інв. №14-3, 14-4, 14-5 літера «О» загальною площею 121,3 кв. м. є Чернівецька обласна дирекція Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (правонаступником якої є позивач).

При цьому, відповідно до пункту 2 вказаного вище рішення Чернівецької міської ради №120/4 від 16.02.1999 на обласне бюро технічної інвентаризації покладений обов`язок зареєструвати:

- гаражі інв. №14-1, 14-2, згідно з експлікацією до плану будови літ. «О» по вул. Червоноармійській, 242 м. Чернівці за обласним клінічним диспансером;

- гаражі інв. № 14-3, 14-4, 14-5 згідно з експлікацією до плану будови літ. «О» по вул. Червоноармійській, 242 м. Чернівці за Чернівецькою дирекцією HACK «Оранта».

На підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №120/4 від 16.02.1999, виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було видано свідоцтво про право власності на гараж, за яким, власником приміщень 14-3 площею 27, 8 кв. м., 14-4 площею 30,1 кв. м., 14,5 площею 63,4 кв.м. гаражу літ. «О» по вул. Червоноармійській, 242 у м. Чернівці є Чернівецька обласна дирекція HACK «Оранта» та право власності за Чернівецькою обласною дирекцією HACK «Оранта» на вказані вище гаражні приміщення було зареєстровано в Чернівецькому ОБТІ, про що в реєстровій книзі № 1 зроблений запис за реєстровим № 347.

Натомість, 07.06.2007 Чернівецькою обласною радою було прийняте рішення №150-13/07 від «Про оформлення права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області на нежитлові приміщення та споруди», згідно п.1. та п.1.1. якого об`єкти нерухомого майна в м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 242, в тому числі: лікувальний корпус літ. А площею 2468,80 кв.м., лікувальний корпус літ. Б площею 1298,20 кв.м., лікувальний корпус літ. В площею 466,50 кв.м., лікувальний корпус літ.Г площею 436,30 кв.м., лікувальний корпус літ. Д площею 181,40 кв.м., лікувальний корпус літ. Е площею 147,80 кв.м., патологічна лабораторія літ. Ж площею 97,80 кв.м., пральня літ. З площею 158,20 кв.м., склад літ. І площею 186,00 кв.м., господарська будівля літ. К площею 178,20 кв.м., гараж літ. Л, гараж літ. М, гараж літ. Н, гараж літ. О площею 179,40 кв.м., поліклініка літ. П площею 3233,00 кв.м., харчоблок літ. Р площею 1737,30 кв.м., гараж літ. С площею 113,70 кв.м., капличка літ. Т площею 67,90 кв.м., трансформаторна підстанція літ. У, криниця І, огорожа №1,3, ворота №2. є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області в особі Чернівецької обласної ради.

Також, 07.06.2007, на підставі вказаного рішення Чернівецької обласної ради №150-13/07 відповідачем видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого власником всіх нежитлових будівель за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 242 (в тому числі й гаражу літ. «О» площею 179, 40 кв. м.) є територіальні громади сіл, селищ, міст Чернівецької області в особі Чернівецької обласної ради.

Рішенням XXXV сесії VII скликання Чернівецької обласної ради №255-35/19 18.12.2019, вирішено передати низку об`єктів нерухомого майна у користування лікувальним закладами Чернівецької області і в тому числі згідно пункту 21 даного рішення передано в оперативне управління третьої особи нерухоме майно по вул. Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), будинок 242, в місті в м. Чернівцях, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області в особі Чернівецької обласної ради, а саме: лікувальний корпус літ. А площею 2468,80 кв.м., лікувальний корпус літ. Б площею 1298,20 кв.м., лікувальний корпус літ.В площею 466,50 кв.м., лікувальний корпус літ.Г площею 436,30 кв.м., лікувальний корпус літ. Д площею 181,40 кв.м., лікувальний корпус літ. Е площею 147,80 кв.м., патологічна лабораторія літ. Ж площею 97,80 кв.м., пральня літ. З площею 158,20 кв.м., склад літ. І площею 186,00 кв.м., господарська будівля літ. К площею 178,20 кв.м., гараж літ. Л, гараж літ. М, гараж літ. Н, гараж літ. О площею 179,40 кв.м., поліклініка літ. П площею 3233,00 кв.м., харчоблок літ. Р площею 1737,30 кв.м., гараж літ. С площею 113,70 кв.м., капличка літ. Т площею 67,90 кв.м., трансформаторна підстанція літ. У, криниця І, огорожа №1,3, ворота №2.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Спір у даній справі виник через віднесення згідно спірного рішення Чернівецької обласною ради №150-13/07 від 07.06.2007 гаражу літ «О» площею 179,40 кв.м. по вул. Героїв Майдану, 242, у м. Чернівці до власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області, при тому що раніше - рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №120/4 від 16.02.1999 частина приміщень даного наражу, а саме - 14-3 площею 27, 8 кв. м., 14-4 площею 30,1 кв. м., 14,5 площею 63,4 кв.м. гаражу були передані позивачеві.

Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доказів на підтвердження того факту, що рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №120/4 від 16.02.1999 та видане на його підставі свідоцтво про право власності на гараж, відповідно до яких позивач є власником приміщень 14-3 площею 27, 8 кв. м., 14-4 площею 30,1 кв. м., 14,5 площею 63,4 кв.м. гаражу літ. «О» по вул. Червоноармійській (Героїв Майдану), 242 у м. Чернівці були визнані недійсним, або скасовані у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.

Поряд із тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що стосовно спірної частини гаражу літ. «О», а саме - приміщень 14-3 площею 27, 8 кв. м., 14-4 площею 30,1 кв. м., 14,5 площею 63,4 кв.м. був наявний спір про їх належність до об`єктів приватної власності, чи до об`єктів нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області, або територіальної громади міста Чернівці.

Практикою Європейського суду з прав людини розроблено концепцію «легітимних (обґрунтованих) очікувань» у світлі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п. 43 рішення у справі «Пономарьов проти України»). Доктринально характеристика очікувань як легітимних поєднує у собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права; 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.

Концепція «правомірних очікувань» відображена також в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії», та полягають у тому, що в особи, якщо вона дотрималась усіх вимог законодавства, виникають правомірні очікування, тобто особа має усі підстави вважати, що рішення уповноваженого органу є дійсним, та розраховувати на певний стан речей.

При цьому підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

З огляду на вищевикладене, рішення Чернівецької обласної ради №150-13/07 від 07.06.2007 «Про оформлення права спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернівецької області на нежитлові приміщення та споруди» є таким, що порушує право власності позивача в частині належних йому приміщень у гаражі літ. «О» площею 179,40 кв.м. за адресою вул. Червоноармійська, 242 (Героїв Майдану) у м. Чернівці, а тому вимоги позивача про скасування рішення Чернівецької обласної ради 13 сесія 5 скликання № 150-13/07 від 07.06.2007 «Про оформлення права спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернівецької області на нежитлові приміщення та споруди» в частині оформлення права спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернівецької області на гараж літ «О» по вул. Червоноармійській (після перейменування Героїв Майдану), 242, м. Чернівці є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом першої інстанції.

А відтак, вимоги позивача про визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення Чернівецької обласної ради 13 сесія 5 скликання № 150-13/07 від 07.06.2007 «Про оформлення права спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернівецької області на нежитлові приміщення та споруди» в частині гаражу літ. «О» по вул. Червоноармійській (після перейменування Героїв Майдану), 242, м. Чернівці - також правомірно задоволені, як такі що є похідними від вимог в частині скасування рішення Чернівецької обласної ради №150-13/07 від 07.06.2007.

При цьому, вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької обласної ради 35 сесії 7 скликання № 255-35/19 від 18.12.2019 ««Про передачу нерухомого майна в оперативне управління обласних комунальних некомерційних підприємств» в частині передачі в оперативне управління Обласному комунальному некомерційному підприємству «Буковинський клінічний онкологічний центр» гаражу літ «О» (площа 179, 40 кв. м.) по вул. Героїв Майдану, 242, м. Чернівці також є обґрунтованими, позаяк передача в оперативне управління третій особі гаражу порушує право власності позивача на належну йому частку, а тому позов у даній частині вимог також підлягає задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що відповідач своїми діями не визнає право власності позивача на гаражі інв. №14-3, 14-4 та 14-5 згідно з експлікацією до плану будови літ. «О» по вул. Червоноармійській (Героїв Майдану), 242 у м. Чернівці попри наявні у позивача правовстановлюючі документи шляхом винесення спірного рішення №150-13/07 від 07.06.2007, видачі свідоцтва та подальшої передачі на користь третьої особи згідно спірного рішенням рішення Чернівецької обласної ради № 255-35/19 від 18.12.2019, а тому вимоги позивача про визнання права власності на гаражі інв. № 14-3, 14-4, 14-5 літера «О» загальною площею 121, 3 кв., які розташовані в м. Чернівці, по вул. Героїв Майдану, 242 є обґрунтованими та позов у даній частині вимог також підлягає задоволенню

Водночас, третя особа подаючи апеляційну скаргу посилається на наявність у позивача свідоцтва про право власності на спірне майно, яке не було скасовано та свідчить про обізнаність на момент розгляду спору третьої особи про існування такої обставини.

Щодо вимог відповідача та третьої особи про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач вказує на те, що дізнався про порушення свого права власності на спірні гаражі після отримання листів від третьої особи №1349 від 15.05.2020 та №1253 від 27.04.2020 та доданого до них витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та лише після отримання зазначених вище листів та після ознайомлення з матеріалами інвентарної справи на нерухоме майно за адресою: вул. Героїв Майдану, 242 м. Чернівці, позивачеві стало відомо про наявність рішення Чернівецької обласної ради №150-13/07 від 07.06.2007 та свідоцтва свідоцтво про право власності, яке видано на його підставі.

Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні докази присутності представника позивача на засіданні ради чи направлення йому оспорюваного рішення, чи що він будь-яким іншим чином був повідомлений чи мав бути обізнаним про наявність порушеного права до отримання листа від 27.04.2020, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що станом на момент звернення з позовом у 2020 році позивачем не було пропущено строк позовної давності, а тому у задоволенні клопотання відповідача про застосування до вимог позивача позовної давності, що викладене у відзиві на позовну заяву з урахуванням доводів, що містяться в апеляційній скарзі, суд першої інстанції правомірно відмовив.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, наявність порушеного права, на мирне володіння належним йому майном, яке підлягає захисту в обраний позивачем спосіб.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню відповідно.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Частина 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Натомість обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами (ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад (частина 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (частина 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Так, за змістом частини першої статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Поряд із тим, в силу приписів ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Приписами ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду спору має бути встановлено не лише наявність підстав на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Як зазначалося вище, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Відповідачем за цим позовом може бути будь-яка особа, яка не визнає, заперечує або оспорює право позивача здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження спірним майном, або має власний інтерес щодо цього майна.

Згідно ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо пропуску строків позовної давності, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що позивач знав чи мав дізнатись про порушення свого права до отримання листа третьої особи у 2020 році.

Суд відхиляє доводи апелянта на неналежно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, оскільки підставою позову є саме невизнання відповідачем права власності на спірне майно за позивачем, що, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може бути підставою для звернення з позовом про визнання права власності.

Щодо посилання апелянта на пункт 3 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 120/4 від 16.02.1999, яким, зокрема, зобов`язано Чернівецьку дирекцію національної акціонерної страхової компанії «Оранта» після вводу в експлуатацію гаражів по вул. Гайдара, 2, передати безоплатно на баланс обласному клінічному онкологічному диспансеру гаражі (інв 14-3, 14-4 згідно з експлікацією до плану будови літера «О») загальною площею - 57,9 кв.м, колегія суддів зазначає, що незважаючи на наявність вказаного рішення право власності на спірні гаражі зареєстровано за позивачем у 1999 році (свідоцтво про право власності т. 1 а.с. 15), і вказане право не було припинено, а тому позивач, на момент звернення з позовом є власником спірного майна, а отже особою, яка має право звернутись за захистом своїх прав.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/9453/20 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Обласного комунального некомерційного підприємства «Буковинський клінічний онкологічний центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/9453/20 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Обласного комунального некомерційного підприємства «Буковинський клінічний онкологічний центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/9453/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 у справі №910/9453/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Обласним комунальним некомерційним підприємством «Буковинський клінічний онкологічний центр».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.06.2021.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна