ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2021 р. Справа№ 910/15308/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаранттрейд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 (повний текст рішення складено та підписане 22.02.2021)

у справі №910/15308/20 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТТРЕЙД"

про стягнення 226 631,39 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТТРЕЙД" про стягнення 205000 грн. основного боргу, 10767 грн. 3% річних (нараховані за період з 01.01.2019 по 01.10.2020), 10864 грн 39 коп. інфляційних втрат (нараховані за період з січня 2019 р. по серпень 2020 р.) за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2018 на підставі ст.ст. 15, 16, 526, 530, 549, 550, 610-612 ЦК України та ст. 231 ГК України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2018 щодо повернення поворотної фінансової допомоги в повному обсязі.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що договір про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2018 є недійсним з тих підстав, що договір укладений директором відповідача з перевищенням повноважень, а саме без згоди зборів учасників ТОВ "ГАРАНТТРЕЙД". Також відповідач вказував не невірний розрахунок 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15308/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТТРЕЙД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" 205 000 (двісті п`ять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 10 767 (десять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 00 коп. 3% річних, 10 864 (десять тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 39 коп. інфляційних втрат та 3 399 (три тисячі триста дев`яносто дев`ять) грн. 47 коп. судового збору.

Рішення суду мотивоване встановленням обставин щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2018 щодо повернення поворотної фінансової допомоги в повному обсязі. При цьому, суд зазначив, що договір про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2018 не може бути визнаний судом недійсним з підстав вчинення його представником з перевищенням повноважень, оскільки сторонами виконувались свої зобов`язання за спірним договором, і цими діями вони засвідчили факт прийняття до виконання спірного правочину та його подальше схвалення.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гаранттрейд" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15308/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник стверджує, що схвалення правочину не відбулось, оскільки часткове повернення коштів здійснювалось не як повернення фінансової допомоги за договором, а як безпідставно отримані кошти з посиланням на спірний договір поворотної фінансової допомоги як на документ, який був зазначений позивачем як первісна підстава перерахунку; таке повернення не було частковим виконанням договору. Також відповідач вказує на те, що розрахунок 3% річних здійснений позивачем не вірно; так, за контррозрахунком відповідача розмір 3% річних, який розраховано з урахуванням суми заборгованості в розмірі 205000 грн та кількістю днів прострочення (365 днів), становить 6150 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаранттрейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15308/20. Постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у даній справі в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

28.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" (як кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТТРЕЙД" в особі директора Рахманюка Дмитра Васильовича (як позичальником) був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги (далі - договір), відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику безпроцентну поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язався повернути її в порядку та на умовах визначених цим договором (п.1.1. договору).

Допомога надається у розмірі 400000,00 грн без ПДВ строком до 31.12.2018 (п.1.3, 2.2 договору).

Згідно із п. 4.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором, сторони несуть відповідальність, згідно умов договору та діючого законодавства України.

Спір у даній справі виник внаслідок порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення поворотної фінансової допомоги в повному обсязі за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2018.

Відповідно до частини першої ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою укладений сторонам договір є договором позики.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегією суддів встановлено, що позивач на виконання умов договору згідно платіжного доручення №2071 від 29.08.2018 позивачем перераховано відповідачеві кошти у розмірі 400000,00 грн з призначенням платежу: надання поворотної фінансової допомоги, згідно договору від 28.08.2018.

Проте відповідачем здійснено часткове погашення отриманої поворотної фінансової допомоги, а саме: 17.12.2018 100000 грн, 18.12.2018 95000 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банківського рахунку позивача (а.с. 81 - 82 т.1).

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що часткове повернення коштів здійснювалось не як повернення фінансової допомоги за договором, а як безпідставно отримані кошти з посиланням на спірний договір поворотної фінансової допомоги як на документ, який був зазначений позивачем як первісна підстава перерахунку, є безпідставними, оскільки як вбачається з виписок з банківського рахунку позивача, призначенням платежів зазначено саме «повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору б/н від 28.08.2018».

Також безпідставними є доводи відповідача про те, що договір про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2018 є недійсним з тих підстав, що договір укладений директором відповідача з перевищенням повноважень, а саме без згоди зборів учасників ТОВ "ГАРАНТТРЕЙД", з огляду на те, що сторонами виконувались свої зобов`язання за спірним договором (так, на виконання умов договору позивач надав відповідачу позику в розмірі 400000,00 грн, а відповідач отримав ці кошти та частково погашав заборгованість, про що свідчать наявні в матеріалах справи виписки з банківського рахунку позивача), і цими діями вони засвідчили факт прийняття до виконання спірного правочину та його подальше схвалення, а тому у відповідності до положень статті 241 ЦК України, договір про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2018 вважається схваленим та не може бути визнаний судом недійсним з підстав вчинення його представником з перевищенням повноважень.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання з надання відповідачеві позики (поворотної фінансової допомоги), а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання з її повернення у строк, визначений пунктом 2.2. договору.

Доказів повернення позики (поворотної фінансової допомоги) відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо законності та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 205000 грн основного боргу.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по поверненню поворотної фінансової допомоги в повному обсязі за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2018 не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегією суддів встановлено, що позивачем не вірно визначено розмір суми 3% річних, яка заявлена до стягнення за визначений позивачем період прострочення грошового зобов`язання; розрахунок заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, за розрахунком суду апеляційної інстанції, сума 3% річних, яка розрахована з урахуванням встановленого позивачем періоду прострочення грошового зобов`язання з 01.01.2019 по 01.10.2020 (640 календарних днів) та з урахуванням розміру заборгованості (205000 грн), становить 11943,72 грн (розмір якої перевищує заявлену позивачем до стягнення суму 3% річних на 1176,72 грн), сума інфляційних втрат, яка розрахована з урахуванням встановленого позивачем періоду прострочення грошового зобов`язання з січня 2019 р. по серпень 2020 р. та з урахуванням розміру заборгованості (205000 грн), становить 10864,39 грн, а тому, з урахуванням факту порушення відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 10864,39 грн та 3 % річних у розмірі 10767 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Контррозрахунок суми 3% річних, викладений скаржником в апеляційній скарзі, не приймається судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки він здійснений відповідачем з урахуванням кількості днів прострочення (365 календарних днів), тоді як позивачем визначено період прострочення грошового зобов`язання, за який нараховано суму 3% річних, з 01.01.2019 по 01.10.2020 (640 календарних днів).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаранттрейд" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/15308/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Гаранттрейд".

Матеріали справи №910/15308/20 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук