ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р. Справа№ 910/18505/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Підтикан К.Г.,

за участю представників:

від позивача - Горбач А.М., довіреність від 26.01.2021 №62;

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - Косинська Л.В., довіреність від 10.12.2020 №1-2522,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/18505/20 (суддя Кирилюк Т.Ю., повний текст складено - 25.03.2021) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Укртрансгаз" про витребування майна із чужого незаконного володіння.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" про витребування із чужого незаконного володіння:

- конверторного турбоблоку № АО1295256 Компресорна станція Решетилівка;

- конверторного ГТД № ДО0292513 Компресорна станція Решетилівка;

- конверторного турбоблоку № АО1295279 Компресорна станція Решетилівка;

- конверторного ГТД № ДО0295278 Компресорна станція Решетилівка.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю перебування вказаного майна у відповідача та його утримання останнім без належних правових підстав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/18505/20 позов задоволено повністю; витребувано із незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" конверторний турбоблок зав. № АО1295256 Компресорна станція Решетилівка, конверторний ГТД зав. №ДО0292513 Компресорна станція Решетилівка, конверторний турбоблок зав. №АО1295279 Компресорна станція Решетилівка, конверторний ГТД зав. №ДО0295278 Компресорна станція Решетилівка.

При прийнятті даного рішення суд виходив з доведеності позивачем існування умов, необхідних для застосування положень ст. 387 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в результаті проведення публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" ремонту газоперекачувальних агрегатів ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295256/ДО0292513 та ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295279/ДО0295278 за договорами № р6/11-179 від 11.11.2011, № р6-2/ від 10.01.2013 здійснені невід`ємні поліпшення та створено нові речі, право власності на які набув відповідач на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" від 01.10.2018.

Також, скаржник вказує про правомірність (наявність відповідної правової підстави - договору зберігання) перебування у нього майна, яке витребовується.

Окрім наведеного, апелянт посилається на невідповідність найменування майна, що витребовується, найменуванню майна, яке передавалося для виконання ремонту.

В ході здійснення апеляційного провадження від апелянта до суду надійшла заява про долучення додаткових доказів.

Колегія суддів дійшла висновку про неприйняття вказаних документів, обґрунтування наведеного висновку буде викладено в мотивувальній частині цієї постанови.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апелянт (відповідач) правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою.

Так, до представника скаржника (особи якою подано апеляційну скаргу) було доведено в телефонному режимі (з огляду на неотримання відповідачем поштової кореспонденції суду) інформацію щодо дати та часу розгляду апеляційної скарги ТОВ "Компанія "Енергомакс".

Також, слід зазначити, що скаржника не було позбавлено об`єктивної можливості дізнатися про рух поданої ним апеляційної скарги, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Враховуючи повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що позиція скаржника викладена ним письмово та з огляду на те, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" (підрядник) та Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" (замовник) 11.11.2011 було укладено договір № р6/11-179, за яким підрядник зобов`язався в 2011 - 2012 роках на свій ризик виконати замовнику ремонти агрегатів (Модернізація агрегату ГПА-10-01 ст.№4, ст.№7 на КС Решитилівка. (Капітальні ремонти газоперекачувальних агрегатів ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л з модернізацією в ГПА-10-01Е з двигуном ГТД-10В)), а замовник - прийняти та оплатити такі ремонти.

Згідно акту приймання-передачі № 110 від 09.03.2012 замовник передав підряднику для проведення капітального ремонту газоперекачувального агрегату в ГПА-10-01Е з двигуном ГТД-10В блок ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. №АО1295256/ДО0292513.

Також, між публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" (підрядник) та публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" (замовник) 10.01.2013 було укладено договір №р6-2/, за яким підрядник зобов`язався в 2012-2013 роках на свій ризик виконати замовнику роботи по ремонту агрегату (Модернізація агрегату ГПА-10-01 ст. №6 КС Решитилівка. (Капітальний ремонт газоперекачувального агрегату ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л з модернізацією в ГПА-10-01Е з двигуном ГТД-10В)), а замовник - прийняти та оплатити такі ремонти.

Згідно акту приймання-передачі № 15 від 13.04.2013 замовник передав підряднику для проведення капітального ремонту газоперекачувального агрегату ГПА-10-01 з двигуном ДР-59 з модернізацією в ГПА-10-01Е з двигуном ГТД-10В блок ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295279/ДО0295278.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2017 у справі № 904/5722/14 Публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

У процесі здійснення процедури банкрутства відповідач згідно договору від 01.10.2018 придбав цілісний майновий комплекс Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар".

Крім того, відповідач та Публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" 01.10.2018 уклали договір № 51, за яким Публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" передає майно, яке знаходиться у нього на обліку, на відповідальне безоплатне зберігання відповідачу.

Пунктом 1.2 договору № 51 від 01.10.2018 встановлено, що найменування, кількість, вартість, місця розташування майна, що передається на відповідальне зберігання, зазначаються в акті приймання-передачі.

За актом приймання-передачі від 01.10.2018 Публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" передало відповідачу на відповідальне зберігання державне майно та майно третіх осіб відповідно до "Переліку майна, що знаходиться на обліку ПАТ "Констар" станом на 27.09.2018".

З "Переліку майна третіх осіб, що знаходиться на обліку ПАТ "Констар" станом на 27.09.2018" вбачається, що відповідач прийняв на відповідальне безоплатне зберігання газоперекачувальні агрегати ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295256/ДО0292513 та ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295279/ДО0295278, найменування власника майна - Укргазенергосервіс ВРТП.

Пунктом 6 Плану заходів з виконання вимог щодо відокремлення і незалежності оператора газотранспортної системи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №840 від 18.09.2019 передбачено необхідність забезпечити на підставі договору про передачу на праві господарського відання майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, укладеного між Мінфіном та ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", передачу з 1 січня 2020 р., але не раніше дати набрання чинності законом щодо внесення змін до деяких законів у зв`язку з відокремленням діяльності з транспортування природного газу, в управління ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" безвідклично строком на 15 років на праві господарського відання майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, балансовою вартістю, яка визначена станом на дату передачі за даними бухгалтерського обліку АТ "Укртрансгаз", шляхом підписання акта приймання-передачі майна уповноваженими представниками АТ "Укртрансгаз" та ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" за погодженням з НАК "Нафтогаз України", Фондом державного майна, Мінекоенерго (Міненерговугіллям), Мінфіном та Мінекономіки.

Статтею 326 Цивільного кодексу України встановлено, що від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.01.2020 облікове на балансі Акціонерного товариства "Укртрансгаз" майно, що перебуває у державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу у кількості 47 642 інвентарних одиниць передано на баланс позивачу.

Згідно додатку № 1 до акту приймання-передачі від 01.01.2020 позивачу від Акціонерного товариства "Укртрансгаз" передано у господарське відання конверторний турбоблок № АО1295256 Компресорна станція Решетилівка; конверторний ГТД № ДО0292513 Компресорна станція Решетилівка; конверторний турбоблок № АО1295279 Компресорна станція Решетилівка; конверторний ГТД №ДО0295278 Компресорна станція Решетилівка. Факт перебування на балансі позивача зазначеного майна також підтверджується витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності.

За результатами перевірки технічного стану конверторних турбоблоків ГПА-10-01 та конверторних ГТД позивачем встановлено відсутність на промислових майданчиках конверторного турбоблоку № АО1295256 Компресорна станція Решетилівка; конверторного ГТД № ДО0292513 Компресорна станція Решетилівка; конверторного турбоблоку № АО1295279 Компресорна станція Решетилівка; конверторного ГТД № ДО0295278 Компресорна станція Решетилівка, оскільки це майно було передано Публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" на зберігання відповідачу.

Позивач стверджує, що жодних правочинів з відповідачем щодо конверторного турбоблоку № АО1295256 Компресорна станція Решетилівка; конверторного ГТД № ДО0292513 Компресорна станція Решетилівка; конверторного турбоблоку № АО1295279 Компресорна станція Решетилівка; конверторного ГТД № ДО0295278 Компресорна станція Решетилівка не укладав, згоди на передачу їх на зберігання відповідачу власником (балансоутримувачем) цього майна не було надано.

Враховуючи наведене, позивач просить суд витребувати зазначене майно із незаконного володіння відповідача.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною першою статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплені у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

За змістом статей 317, 319 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей.

Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально визначеного майна із чужого незаконного володіння.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння.

Предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Разом з тим необхідно розмежовувати захист права власності шляхом подання віндикаційного позову та невиконання чи виконання з порушенням умов договірного зобов`язання.

Наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин виключає можливість пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки передання майна в користування особі, яка зобов`язалася повернути це майно після закінчення строку, на який воно передано, але не виконує цього обов`язку, базується на умовах укладеного між сторонами договору та регулюється відповідно розділу III книги 5 Цивільного кодексу України ("Окремі види зобов`язань").

Отже, для застосування передбаченого статтею 387 Цивільного кодексу України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності.

Аналогічні правові висновки викладені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 13.02.2018 у справі № 924/1180/6, від 05.06.2018 у справі № 907/631/17, від 23.10.2019 у справі № 910/17416/18.

Водночас для правильного застосування статті 388 Цивільного кодексу України необхідно встановити, яким саме шляхом спірне майно вибуло з володіння власника у користування іншої особи і що це вибуття вказаним шляхом сталося саме не з волі власника, на що вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.11.2019 у справі №914/3224/16 (на яку міститься посилання у касаційній скарзі відповідача).

Стосовно наявності у позивача права на спірне майно, слід зазначити, що його власником є держава Україна, від імені якої на момент укладення договорів на виконання ремонтних робіт виступало Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

В подальшому, позивачу від Акціонерного товариства "Укртрансгаз" передано у господарське відання конверторний турбоблок №АО1295256 Компресорна станція Решетилівка; конверторний ГТД №ДО0292513 Компресорна станція Решетилівка; конверторний турбоблок №АО1295279 Компресорна станція Решетилівка; конверторний ГТД №ДО0295278 Компресорна станція Решетилівка.

Факт перебування на балансі позивача зазначеного майна також підтверджується витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності.

Щодо факту вибуття вказаного майна з володіння позивача, слід зазначити наступне.

Вказане майно знаходилось до укладення договору зберігання з відповідачем у ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" у зв`язку з виконанням умов договорів №р6/11-179 від 11.11.11р., та №р6-2/131000131 від 10.01.2013р. зі змінами та доповненнями згідно Додаткових угод до Договорів.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2017 у справі №904/5722/14 визнано публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" (50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; ) банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 5 місяців, до 09.08.2017р.

Відповідно абз. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", (який діяв на момент прийняття постанови) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

Відповідно до частини восьмої статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції від 01.01.2017) майно, щодо якого боржник (банкрут) є користувачем, балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.

Враховуючи наведене, публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар", після визнання його банкрутом, зобов`язане було повернути передані на ремонт газоперекачувальні агрегати ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295256/ДО0292513 та ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. №АО1295279/ДО0295278 їх власнику.

Натомість, публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" вже після визнання його банкрутом, 01.10.2018 уклало договір № 51, за яким передало майно, яке знаходиться у нього на обліку, на відповідальне безоплатне зберігання відповідачу.

При цьому, посилання скаржника на те, що він на відповідній правовій підставі здійснює зберігання спірного майна, а також на те, що вказаний договір зберігання не визнано недійсним не впливають на висновок суду про вибуття цього

майна з фактичного володіння позивача та неможливості здійснювати його останнім через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе.

При цьому, слід зазначити, що договірні відносини між позивачем та відповідачем відсутні.

Стосовно перебування обставин спірного майна у відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

За актом приймання-передачі від 01.10.2018 Публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" передало відповідачу на відповідальне зберігання державне майно та майно третіх осіб відповідно до "Переліку майна, що знаходиться на обліку ПАТ "Констар" станом на 27.09.2018".

З "Переліку майна третіх осіб, що знаходиться на обліку ПАТ "Констар" станом на 27.09.2018" вбачається, що відповідач прийняв на відповідальне безоплатне зберігання газоперекачувальні агрегати ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295256/ДО0292513 та ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. №АО1295279/ДО0295278, найменування власника майна - Укргазенергосервіс ВРТП.

В процесі розгляду справу судом першої інстанції та, зокрема, й на момент прийняття оскаржуваного наразі рішення, відповідач не заперечував обставин перебування у нього спірного майна, а лише вказував, що агрегати, які витребовуються, припинили свої існування, як неподільне та індивідуально- визначене майно, тобто створено нові речі, право власності на які набув відповідач на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" від 01.10.2018.

Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянт вказав, що 15.03.2021 року за актом повернення - прийняття майна за договором відповідального зберігання від 01.10.2018 №51 він повернув ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" блоки ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295256/ДО0292513 та ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. №АО1295279/ДО0295278 в розібраному стані, з невід`ємними незворотними поліпшеннями.

На підтвердження чого було надано до апеляційної скарги відповідний акт, з вказівкою про те, що його копія не була надана суду першої інстанції 16.03.2021 (день ухвалення рішення по даній справі) з поважних причин.

В ході здійснення апеляційного провадження, а саме 07.06.2021 апелянтом подано до апеляційного суду заяву про долучення додаткових доказів, а саме: акту приймання - передачі майна з відповідального зберігання, копій повідомлень про необхідність забрати майно від 15.03.2021 та від 22.04.2021, а також копії листа позивача про готовність забрати майно у ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" від 21.05.2021.

В поданій заяві апелянт вказує, що вказані докази з`явилися після прийняття оскаржуваного наразі судового рішення.

Стосовно прийняття наведених додаткових доказів колегія суддів зазначає наступне.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду.

Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 цього Кодексу, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 3 вказаної статті відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно частини 4 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Частина 5 цієї статті визначає, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Отже, за змістом вказаних норм всі докази мають бути подані відповідачем з поданням відзиву, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена відповідачем до суду та належним чином обґрунтована.

Згідно з приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянт вказує на те, що додаткові докази з`явилися після прийняття рішення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що акт приймання - передачі майна з відповідального зберігання, а також повідомлення про необхідність забрати майно датовані 15.03.2021, тобто датою, яка передувала даті прийняття судом рішення (16.03.2021).

Отже, станом на момент ухвалення рішення відповідач був обізнаний про наявність вказаних документів.

Матеріали даної справи не містять доказів повідомлення відповідачем суду першої інстанції про обставини складання вказаного акту та повернення майна ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" зі зберігання.

При цьому, колегією суддів враховується, що представник відповідача був присутній в судовому засіданні 16.03.2021.

Отже, відповідачем не доведено обставин неможливості подання до суду першої інстанції копій зазначених документів (акту приймання - передачі майна з відповідального зберігання від 15.03.2021, а також повідомлення про необхідність забрати майно від 15.03.2021).

Стосовно повідомлення про необхідність забрати майно від 22.04.2021, а також листа позивача про готовність забрати майно у ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" від 21.05.2021, яких взагалі на момент прийняття оскаржуваного у даній справі судового рішення не існувало, апеляційний суд зазначає наступне.

Системний аналіз статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що докази, якими сторона обґрунтовує свої вимоги чи заперечення повинні існувати на момент звернення до суду з відповідною заявою, і саме на нею покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з відповідною заявою.

Така обставина (тобто відсутність доказів як таких) взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання таких доказів відповідачем. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №910/10002/19.

Враховуючи викладене, колегією суддів не приймаються вказані додаткові докази та справа переглядається без їх врахування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доведеними позивачем обставини перебування у відповідача спірного майна станом як на момент подання позову, так і станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення.

При цьому, стосовно наявності судового рішення від 04.03.2021 у справі №904/6613/20, яким зобов`язано публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" прийняти від товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" з відповідального зберігання майно, передане 01.10.2018 згідно договору про відповідальне зберігання №51 від 01.10.2018, то колегією суддів враховується відсутність доказів його виконання станом на момент ухвалення оскаржуваного наразі рішення.

Крім цього, на даний час наведене рішення у справі №904/6613/20 не набрало законної сили, у зв`язку з його апеляційним оскарженням.

Стосовно доводів скаржника про припинення існування майна, слід зазначити наступне.

Як вже було вказано, згідно актів приймання-передачі № 110 від 09.03.2012 та № 15 від 13.04.2013 замовник передав підряднику для проведення капітального ремонту:

газоперекачувального агрегату з модернізацією в ГПА-10-01Е з двигуном ГТД-10В блок ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. №АО1295256/ДО0292513;

газоперекачувального агрегату ГПА-10-01 з двигуном ДР-59 з модернізацією в ГПА-10-01Е з двигуном ГТД-10В блок ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295279/ДО0295278.

Згодом, за актом приймання-передачі від 01.10.2018 Публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" передало відповідачу на відповідальне зберігання державне майно та майно третіх осіб відповідно до "Переліку майна, що знаходиться на обліку ПАТ "Констар" станом на 27.09.2018".

З "Переліку майна третіх осіб, що знаходиться на обліку ПАТ "Констар" станом на 27.09.2018" вбачається, що відповідач прийняв на відповідальне безоплатне зберігання газоперекачувальні агрегати ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295256/ДО0292513 та ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. №АО1295279/ДО0295278, найменування власника майна - Укргазенергосервіс ВРТП.

З наведеного вбачається, що станом на 01.10.2018 відповідач прийняв від ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" на зберігання індивідуально - визначене майно, а не окремі деталі та вузли.

До того ж перелік майна, який було передано ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" для проведення ремонтних робіт є аналогічним майну, яке останнє передало відповідачу на зберігання.

Статтею 332 Цивільного кодексу України встановлено, що переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ і зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу його вартість. Право власності на рухому річ, створену особою шляхом переробки з матеріалу, що їй не належить, набувається власником матеріалу за його бажанням, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. У цьому разі особа, яка здійснила переробку, зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу моральну шкоду. Власник матеріалу, який набув право власності на виготовлену з нього річ, зобов`язаний відшкодувати вартість переробки особі, яка її здійснила, якщо інше не встановлено договором.

Тобто, нова річ створюється лише внаслідок переробки попередньої речі шляхом її використання як матеріалу.

В свою чергу, договорами № р6/11-179 від 11.11.2011 та № р6-2/ від 10.01.2013 передбачено ремонт газоперекачувальних агрегатів ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295256/ДО0292513 та ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. № АО1295279/ДО0295278 з модернізацією в ГПА-10-01Е з двигуном ГТД-10В.

При цьому, умови вказаних договорів не передбачають створення нових речей, зокрема, згідно п. 6.3. договорів підрядник зобов`язаний забезпечити саме ремонт агрегатів та модернізацію, а також їх повернення замовнику.

В свою чергу, жодних умов стосовно того, що незворотні та невідокремлювані поліпшення, які відбудуться внаслідок ремонту агрегатів, будуть належати саме підряднику (з можливістю подальшого розпорядження ними) у вказаних договорах не міститься.

Також, слід зазначити, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин створення ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" як нових речей, так і здійснення в межах виконання договорів незворотних та невідокремлюваних поліпшень, які належать скаржнику на праві власності.

У будь - якому випадку, відповідач не міг набути право власності на газоперекачувальні агрегати ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. №АО1295256/ДО0292513 та ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л зав. №АО1295279/ДО0295278 за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" від 01.10.2018, оскільки вони не були власністю продавця.

Стосовно посилань скаржника на протокол засідання робочої комісії інвентаризації майна, яке знаходиться на ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" згідно укладених договорів (дог. №р6/11-179 від 11.11.11р., та дог.№р6-2/131000131 від 10.01.2013р.) та протокол робочої наради від 21.02.2019 слід зазначити, що наведена в них інформація жодним чином не спростовує обставин того, що відповідач станом на 01.10.2018 прийняв від ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" на зберігання індивідуально - визначене майно, ремонт та модернізація якого було предметом договорів №р6/11-179 від 11.11.2011 та №р6-2/ від 10.01.2013.

При цьому, з "Переліку майна третіх осіб, що знаходиться на обліку ПАТ "Констар" станом на 27.09.2018" не вбачається, що відповідачу було передано нове майно або речі з незворотними чи невідокремлюваними поліпшеннями.

Колегія суддів, враховуючи положення абз. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (який діяв на момент введення ліквідаційної процедури), зазначає, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" припинило свою господарську діяльність, що, в свою чергу свідчить про неможливість виконання робіт з ремонту та модернізації ГПА.

З наведеного слідує, що після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" не могло виконувати умови договорів щодо ремонту та модернізації ГПА.

В свою чергу, відповідачем не доведено обставин того, що станом на момент отримання ним вказаних ГПА на зберігання від ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" вони були незворотньо змінені останнім.

Таким чином, доводи апелянта про те, що агрегати, які витребовуються, припинили своє існування як неподільне та індивідуально - визначене майно не знайшли свого підтвердження матеріалами даної справи.

Стосовно тверджень апелянта про невідповідність найменування майна, що витребовується, найменуванню майна, яке передавалося для виконання ремонту, слід зазначити наступне.

Так, ГПА-10-01 з двигуном ДР-59Л є агрегатом та складається з двох частин: конверторного турбоблоку (Блок ГПА) та конверторного газотурбінного двигуну (ГТД), без яких газоперекачувальний агрегат не може функціонувати.

Також, оскільки ГПА складається з двох елементів, відповідно кожен з них має окремий заводський номер, зокрема:

конверторний турбоблок зав. №АО1295256;

конверторний ГТД зав. №ДО0292513;

конверторний турбоблок зав. №АО1295279;

конверторний ГТД №ДО0295278.

Саме під зазначеними номерами від АТ "Укртрансгаз" до ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" на підставі договорів №р6/11-179 від 11.11.2011 та №р6-2/ від 10.01.2013 були передані ГПА з двигунами для виконання останнім ремонтних робіт.

Зазначені зав. номери є ідентичними номерам, що відображені як у Переліку об`єктів, з урахуванням якого за рішенням Кабінету Міністрів України визначено уповноважений орган управління, складений за результатами інвентаризації майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (що є додатком до Акту приймання - передачі від 01.01.2020), так і у Витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності.

У даному випадку, а Актах приймання - передачі №15 від 13.04.2013 та №110 від 09.03.2012 зав. номери кожної із частин ГПА (Блоку та ГТД) об`єднані в один номер.

Разом з тим, наведене формулювання жодним чином не змінює найменування зав. номерів зазначених об`єктів, а також тієї обставини, що АТ "Укртрансгаз" до ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" передавалося саме те майно, що відображено у Переліку та Витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності, і саме воно наразі й витребовується позивачем від відповідача.

Отже, з огляду на все вищевикладене, слід зазначити, що у даному випадку існують у сукупності всі обставини, необхідні для застосування передбаченого статтею 387 Цивільного кодексу України правового механізму відновлення порушеного права позивача, а саме: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права законного володіння у позивача на спірне майно; відсутність у позивача можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем.

При цьому, в контексті належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права колегія суддів зазначає, що витребування майна з чужого незаконного володіння на відміну від оскарження в судовому порядку договору зберігання та застосування реституції, спроможне поновити порушені права позивача, оскільки при застосуванні наслідків недійсності договору майно, що було передано на його виконання, повертається стороні такого правочину, якою позивач не виступає.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/18505/20- без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 09.06.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко