ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/904/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ;

до Приватного акціонерного товариства «Харківський жировий комбінат», 61019, м.Харків, просп. Ново-Баварський, 120, код 00333612;

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1182129,92грн.

за участі представників учасників справи:

позивача - Судакова Д.О., витяг з ЄДР, посвідчення №1797;

відповідача Шабовти О.В., довіреність б/н від 05.04.2021року;

Суть спору:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківський жировий комбінат», в якому просить стягнути з останнього безпідставно збережені кошти за безпідставне користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати у сумі 1182129,92грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з 01.04.2020 по 30.06.2020, в порушення вимог ст.ст. 125-126 ЗК України, використовує земельну ділянку площею 10,6702га по АДРЕСА_1 , яка є частиною земельної ділянки :12:015:0011 площею 11,4010га, без виникнення в останнього права власності на землю, права постійного користування земельною ділянкою та права оренди земельної ділянки без державної реєстрації, у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка залишається в комунальній власності, відповідач, зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельної ділянки. Таким чином на підставі ст.ст. 1212-1214 ЦК України, на думку позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав чи міг би одержати від цього майна, а тому відповідачем порушені права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.04.2021 о 12:00.

14.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначав, що між між Харківською міською радою та АТЗТ «Харківський жировий комбінат» 25.09.2001р. було укладено договір №2539 на право тимчасового користування земельною ділянкою площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 , однак 19.01.2006р. між відповідачем та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, за яким підприємством було відчужено нежитлову будівлю (літ. «С-2»), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та розташована на земельній ділянці площею 1,185 га. Таким чином, починаючи з 19.01.2006р. з врахуванням умов договору купівлі-продажу нежитлової будівлі та зважаючи на вимоги ст. 377 Цивільного кодексу України, а також ст. 120 Земельного кодексу, до ОСОБА_1 перейшло право користування земельною ділянкою площею 1,185 га. А в користуванні відповідача залишилась земельна ділянка площею 11,4010 - 1,185 = 10,216га. В подальшому відповідач звернувся до позивача з пропозицією укласти інший договорі оренди та розірвати попередній договір оренди проте, відповідач вказує, що незважаючи на вказані обставини Харківською міською радою в позові заявлено вимогу про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 10,6702 га, яка не підтверджується жодними доказами та розрахована у спосіб, не передбачений законодавством, що є прямим порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України. Крім цього, відповідач зазначає, що не надано доказів існування протягом заявленого у позові періоду: з 01.04.2020 по 30.06.2020 земельної ділянки площею 10,6702 га АДРЕСА_2 як об`єкта цивільних прав у розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України. Зазначена обставина виключає можливість обчислювати розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав. Земельну ділянку площею 10,216 га, фактичним користувачем якої є позивач, в Державному кадастрі сформовано та проведено її державну реєстрацію лише 07.07.2020. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :12:015:0013. Таким чином, реальну можливість передати зазначену земельну ділянку в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" Харківська міська рада отримала тільки 07.07.2020, оскільки саме з цього часу земельна ділянка стала об`єктом цивільних прав.

Протокольною ухвалою від 14.04.2021 відкладено підготовче засідання по справі на 11.05.2021 о 10:30.

16.04.2021 від Харківської міської надійшла відповідь на відзив в якій останній проти обставин викладених у відзиві заперечував та зазначав, що визначення площі земельної ділянки, якою користувався відповідач у період з 01.04.2020 по 30.06.2020 по АДРЕСА_1 зазначає, що у зв`язку з закінченням строку тимчасового користування земельною ділянкою згідно договору від 10.10.2001 № 2539 земельна ділянка актом приймання-передачі від 07.02.2020 №51/20 кадастровий номер :12:015:0011 передана до запасу міста Харкова, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на нежитлові будівлі літ. «А-4», «Б/1 -1», «В-1», «В/1 -1», «Г-1», «Д-1», «Е-2», «Е/1-1», «Ж- 1», «Ж/1-1» « 3-2», «И/1-1», «И-2», «К-2», «К/1-1», «М-1», «Н-2», « 0-2», «П-3», «П/1-1», «Р-2», «Р/1-1», «С/1-1», «Т/1-1», «Т-2», «У-1», «Ф/1-1», «Х-1», «Х/1-1», « 4-1», « 4/1-1», «Я/1-1», «Д/1-1», « 3/1-1» по АДРЕСА_1 зареєстроване за ПрАТ «Харківський жировий комбінат» з 05.03.2014. Відповідно до тієї ж інформації літ. «С-2» по АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 з 25.01.2006. Враховуючи викладене, міська рада пропорційно розрахувала долю земельної ділянки площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) яка використовується ПрАТ «Харківський жировий комбінат» та ОСОБА_1 , зокрема, керуючись ст. 286 Податкового кодексу України. Натомість, посилання Відповідача щодо використання ним земельної ділянки площею 10,2160 га з кадастровим номером :12:015:0013 по АДРЕСА_1 в межах розгляду справи № 922/904/21 не є доцільним та обґрунтованим оскільки вказана земельна ділянка була сформована як об`єкт цивільних прав 07.07.2020 тобто поза межами періоду позовних вимог. Щодо тверджень відповідача про необгрунтованість розрахунку позивача, останній зазначив, що такі є безпідставними так як доданий до матеріалів позову розрахунок здійснений на підставі витягу з технічної документації про нормативну-грошову оцінку.

Протокольною ухвалою від 11.05.2021 відкладено підготовче засідання по справі на 19.05.2021 о 11:00.

Протокольною ухвалою від 19.05.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.05.2021 о 11:00.

У судовому засіданні 26.05.2021 повноважний представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та зазначив, що на земельній ділянці площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011), знаходить нерухоме майно, яке належить позивачу та ОСОБА_1 , вказана земельна ділянка використовується відповідачем протягом 01.04.2020 по 30.06.2020 без реєстрації відповідного речового права, внаслідок чого відповідач безпідставно зберіг у себе кошти у розмір орендної плати за вказану земельну ділянку, при цьому, враховуючи, що на вказаній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, яке належить двом особам розмір земельної ділянки, яка використовується відповідачем, розраховувалась, виходячи з відсоткового співвідношення площі нерухомого майна, яке належить відповідачу відносно розміру площі всього нерухомого майна, яке є у власності обох власників нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці.

Відповідач проти задоволення позову заперечує повністю вказує, що позивачем не надано доказів існування земельної ділянки площею 10,6702га в межах земельної ділянки :12:015:0011 площею 11,4010га, як об`єкту цивільних прав, зазначає, що відповідачем здійснюється використання іншої земельної ділянки площею 10,216га, яка надана останньому в оренду. Крім цього, відповідач наголошує на необгрунтованості використання позивачем визначення площі земельної ділянки необхідної для обслуговуваня нерухомого майна відповідача.

Протокольною ухвалою від 26.05.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 08.06.2021о 12:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.06.2021 перенесено судове засідання по справі з 08.06.2021 на 10.06.2021 о11:40.

07.06.2021 від відповідача надійшли пояснення, в яких відповідач наголошував на безпідставності застосуванні позивачем пропорційного розрахунку площі земельної ділянки, яку використовує відповідач, також зазначає, що земельна ділянка площею 10,6702га, на яку нараховано орендну плату, протягом спірного періоду не була сформована як об`єкт цивільних прав, не мала меж та інших відповідних атрибутів, що унеможливлює задоволення позову в даному випадку.

У судовому засіданні 10.06.2021 повноважний представник позивача підтримав позовні вимоги, вказував, що пропорційний спосіб розрахунку площі земельної ділянки та плати за неї передбачений положеннями п. 288.6 ПК України, а отже такий відповідає вимогам чинного законодавства. Крім цього, позивач вказував, що про можливість застосування пропорційного способу розрахунку зазначено у Постановах Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 по справі №922/953/20 та від 18.11.2020 у справі №922/648/20.

Відповідач, в свою чергу наголошував на тому, що земельна ділянка площею 10,6072га, площа якої була визначена «пропорційним способом» не було сформована як об`єкт цивільних прав протягом спірного періоду, крім цього застосування пропорційного способу у розрахунках позивача суперечить вимогам чинного законодавства, а отже не може бути застосований.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.12.1994 АТЗТ «Харківський жировий комбінат» надано в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 для експлуатації виробничих будівель та споруд обслуговування під`їзної колії та влаштування додаткового виїзду автотранспорту строком до 14.12.2019.

Між Харківською міською радою та АТЗТ «Харківський жировий комбінат» укладено договір на право тимчасового користування землею від 25.09.2001 № 2539.

У зв`язку з закінченням строку тимчасового користування земельною ділянкою згідно договору від 10.10.2001 № 2539 земельна ділянка актом приймання-передачі від 07.02.2020 № 51/20 кадастровий номер :12:015:0011 передана до запасу міста Харкова (інше речове право припинено 24.02.2020).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 210019783 від 25.05.2020 нежитлові будівлі літ. «А-4», «Б/1 -1», «В-1», «В/1 -1», «Г-1», «Д-1», «Е-2», «Е/1-1», «Ж-1», «Ж/1-1» « 3-2», «И/1-1», «И-2», «К-2», «К/1-1», «М-1», «Н-2», « 0-2», «П-3», «П/1-1», «Р-2», «Р/1-1», «С/1-1», «Т/1-1», «Т-2», «У-1», «Ф/1-1», «Х-1», «Х/1-1», « 4-1», « 4/1-1», «Я/1-1», «Д/1-1», «3/1-1» по АДРЕСА_1 зареєстровані за ПАТ «Харківський жировий комбінат» з 05.03.2014.

Рішенням Харківської міської ради від 22.04.2020 № 2094/20 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 11,4010 га кадастровий номер :12:015:0011 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 10,2160 га, земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 1,1850 га для експлуатації виробничих будівель транспорту, обслуговування під`їзної залізничної колії та влаштування додаткового виїзду автотранспорту по АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.08.2019 № НВ-019 земельна ділянка площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) знаходилась у комунальній власності. Категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики оборони та іншого призначення; код КВЦПЗ - 11.02. «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості». Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена 11.04.2008.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно право тимчасового користування ПрАТ «Харківський жировий комбінат» земельною ділянкою площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) припинено 24.02.2020.

Згідно листа ГУ ДПС у Харківській області від 24.06.2020 № 13154/9/20-40-56-04-15, ПрАТ «Харківський жировий комбінат» станом на 16.06.2020 сплачено земельного податку за 2020 рік за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :12:015:0011 площею 11.4010 га. по АДРЕСА_1 у сумі 946 497,01 грн., тобто з 01.01.2020 по 31.05.2020 по 189 299,40 грн. в місяць.

Водночас, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 з урахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.08.2019 № НВ-019.

Обстеженням на місцевості встановлено, що на раніше сформованій земельній ділянці площею 11,4010 га (кадастровий номер :12:015:0011) по АДРЕСА_1 розташовані нежитлові будівлі право власності на які зареєстровано за ПАТ «Харківський жировий комбінат» та ОСОБА_1 .

За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 18.08.2020, який міститься у матеріалах справи.

Як вказує позивач ПрАТ «Харківський жировий комбінат» у період з 01.04.2020 по 30.06.2020 використовувало земельну ділянку комунальної форми власності по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) та всупереч положенням ст. 206 ЗК України не сплачувало за користування вказаною земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Водночас, позивач стверджує що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, загальна площа об`єктів нерухомого майна, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, право власності на яке зареєстровано за землекористувачами складає: 26 102,9 кв.м. (ПрАТ «Харківський жировий комбінат») + 1787,6 кв.м. ( ОСОБА_1 ) = 27 890,5 кв.м. Для встановлення долі земельної ділянки з кадастровим номером :12:015:0011 по АДРЕСА_1 , яка перебувала у користуванні ПрАТ «Харківський жировий комбінат», застосовано наступну пропорцію: 114 010 кв.м. (S земельної ділянки) * 26 102,9 кв.м. (ПрАТ «Харківський жировий комбінат») / 27 890,5 кв.м. (загальна Б ) = 106 702,70 кв.м. Таким чином, ПрАТ «Харківський жировий комбінат» використовувало 93,6% земельної ділянки площею 11,401 га у м. Харкові (106 702,70 кв.м. * 100% /114 010 кв.м. = 93,6 %) Згідно з розрахунком, який здійснено з урахуванням зазначених нормативно-правових актів та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної з кадастровим номером :12:015:0011 площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 від 18.03.2020 №2524/0/45-20, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ПрАТ «Харківстальконструкція» та ОСОБА_1 зберегли кошти за використання земельної ділянки у розмірі орендної плати за період з 01.04.2020 по 30.06.2020 у сумі 1 667 445,21 грн.. Таким чином, на переконання позивача, ПрАТ «Харківський жировий комбінат» зберіг кошти за використання земельної ділянки площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) у розмірі орендної плати за період з 01.04.2020 по 30.06.2020 у сумі 1 560 728,72 грн. Водночас, в межах періоду позовних вимог Харківської міської ради ПрАТ «Харківський жировий комбінат» сплачено 378 598,80 грн. земельного податку, у зв`язку з чим розмір безпідставно збережених ПрАТ «Харківський жировий комбінат» коштів за використання земельної ділянки площею 11,4010 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :12:015:0011) складає 1 182 129,92 грн., про стягнення яких позивач звернувся до суду.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує, що застосування такого способу розрахунку долі земельної ділянки, яка використовується відповідачем є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, вказує, що відповідачем з 07.07.2020 отримано в користування земельну ділянку площею 10,216га, площа якої є меншою чим площа визначена позивачем, а також вказує на те, що позивачем не надано доказів існування земельної ділянки площею 106 702,70 кв.м. по АДРЕСА_1 як об`єкту цивільних прав протягом спірного періоду.

Надаючи правову кваліфікацію позовних вимог, суд виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом даного спору є сума, нарахована позивачем, як доходи, отримані або які можна було б отримати від безпідставно набутого майна, в порядку статей 1212, 1213, 1214 ЦК України.

При цьому, суд зазначає, що, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Тобто, визначальною підставою для застосування положень статей 1212, 1214 ЦК України є той факт, що майно набуте особою без достатньої правової підстави повинно в обов`язковому порядку вибути з його володіння.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що для вирішення даного спору встановленню підлягають обставини, зокрема чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти об`єктом цивільних прав та обґрунтованість порядку та підстав здійснення нарахування орендної плати за користування такою.

Згідно зі статтею 206 ЗК використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У частині 1 статті 93 ЗК встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК),

В силу статті 125 ЗК право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 3 ЗУ Про оренду землі об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 ЗК формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 ГПК, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 210019783 від 25.05.2020 нежитлові будівлі літ. «А-4», «Б/1 -1», «В-1», «В/1 -1», «Г-1», «Д-1», «Е-2», «Е/1-1», «Ж-1», «Ж/1-1» « 3-2», «И/1-1», «И-2», «К-2», «К/1-1», «М-1», «Н-2», « 0-2», «П-3», «П/1-1», «Р-2», «Р/1-1», «С/1-1», «Т/1-1», «Т-2», «У-1», «Ф/1-1», «Х-1», «Х/1-1», « 4-1», « 4/1-1», «Я/1-1», «Д/1-1», « 3/1-1» по АДРЕСА_1 зареєстровані за ПАТ «Харківський жировий комбінат» з 05.03.2014.

Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 11,4010 га по просп. Ново-Баварському, 120 у м. Харкові (кадастровий номер :12:015:0011), за яку згідно листа ГУ ДПС у Харківській області від 24.06.2020 № 13154/9/20-40-56-04-15, ПрАТ «Харківський жировий комбінат» протягом 01.01.2020-31.05.2020 сплачено земельного податку за 2020 рік, за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :12:015:0011 площею 11,4010 га. по АДРЕСА_1 у сумі 946 497,01 грн.

Згідно зі статтею 206 ЗК використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно ч. 1 ст. 21 ЗУ Про оренду землі орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

В свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :12:015:0011 площею 11,4010 га. по АДРЕСА_1 , у період з 01.04.2020 по 30.06.2020, перебувала у користуванні відповідача без реєстрації відповідного речового права, що також підтверджується наявним у матеріалах справи актом обстеженням та визнається відповідачем. При цьому відповідач не здійснював плату за землю у встановленому законом порядку, таким чином, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи та безпідставно зберіг грошові кошти, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Водночас, суд зазначає, що при розгляді справ про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, одне з ключових значень має площа земельної ділянки, яку фактичну використовує відповідач і підтвердження її відповідними доказами, а не просто факт формування земельної ділянки в один об`єкт цивільних прав з відповідною площею.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №917/266/19.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 210019783 від 25.05.2020 на земельній ділянці з кадастровим номером :12:015:0011 площею 11,4010 га. по АДРЕСА_1 знаходяться:

- нежитлові будівлі літ. «А-4», «Б/1 -1», «В-1», «В/1 -1», «Г-1», «Д-1», «Е-2», «Е/1-1», «Ж-1», «Ж/1-1» «3-2», «И/1-1», «И-2», «К-2», «К/1-1», «М-1», «Н-2», « 0-2», «П-3», «П/1-1», «Р-2», «Р/1-1», «С/1-1», «Т/1-1», «Т-2», «У-1», «Ф/1-1», «Х-1», «Х/1-1», « 4-1», « 4/1-1», «Я/1-1», «Д/1-1», « 3/1-1» по АДРЕСА_1 зареєстровані за ПАТ «Харківський жировий комбінат» з 05.03.2014,

- нежитлова будівля літ. «С-2» по АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 з 25.01.2006.

Позивач визначаючи площу земельної ділянки якою, на думку останнього, безпідставно користується відповідач посилається акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 18.08.2020, виходячи з пропорції площі долі земельної ділянки, яка використовується відповідачем = площі приміщень ПрАТ «Жировий комбінат» (26102,2кв.м.) / загальну площу приміщень, які розташовані на земельній ділянці (26102,2кв. м. (відповідач) + 1787,6кв.м. ( ОСОБА_1 ) * загальну площу земельної ділянки кадастровий номер :12:015:0011. При цьому, розрахунок орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідача здійснюється на підставі Витягу з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :12:015:0011.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Водночас, ні вказаною інструкцією, а ні ЗК України, не передбачено визначення площі земельної ділянок згідно актів обстеження, які в якості доказів додані позивачем, як і не передбачено застосування пропорційного підходу для визначення площі земельної ділянки, яка перебуває у використанні відповідача, у зв`язку з чим, суд вважає, що а ні акт обстеження, а ні розрахунок площі земельної ділянки наданий позивачем, не є належними та допустимим доказом, який підтверджує розмір площі земельної ділянки, яку використовує відповідач та безпосередньо обставини щодо її фактичного використання відповідачем, що ставить під обгрунтований сумнів розрахунок розміру орендної плати, що збережений за її використання.

Окремо, щодо застосування позивачем пропорційного підходу до визначення долі земельної ділянки, яку використовує відповідач для обслуговування нежитлових приміщень, пропорційно площі займаних будівель, які знаходяться на спірній земельній ділянці, суд зазначає, що такий метод визначення розрахунку площі земельної ділянки не ґрунтується на положеннях чинного законодавства виходячи з наведеного.

Відповідно до приписів п.288.1 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 288.2 288.5 Податкового кодексу України встановлено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу

Згідно до приписів п.288.7 Податкового кодексу України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Пунктом 286.6 Податкового кодексу України встановлено, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;

3) пропорційне належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд вказує, що дійсно положеннями податкового законодавства визначено порядок нарахування земельного податку у випадку, коли земельна ділянка на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб пропорційно належній частці кожної особи, проте суд констатує, що вказані положення законодавства щодо пропорційного визначення плати за землю можуть бути застосовані для обрахунку плати за землю лишу у випадку, якщо будівля яка розташована на земельній ділянці, перебуває у спільній власності кількох осіб.

Позивач, обґрунтовуючи доводи про можливість застосування в даному випадку пропорційного підходу для обрахунку площі земельної ділянки, яку використовує відповідач посилається на висновки викладені у Постановах Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 по справі №922/953/20 та від 18.11.2020 у справі №922/648/20, які якраз і стосуються випадку визначення площі земельної ділянки, коли будівля, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, перебуває у спільній власності кількох осіб-відповідачів, проте в справі, що розглядається на спірній земельній ділянці знаходяться окремі нежитлові будівлі, які перебувають у власності відповідача та іншої особи, що виключає подібність даних справ, а отже і можливість застосування відповідних правових висновків.

Таким чином, приймаючи до уваги, що на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, яке належить різним особами на праві приватної власності, суд дійшов висновку, що в даному випадку пропорційний підхід не може бути застосований, а ні для визначення площі земельної ділянки, яку використовує відповідач, а ні для визначення розміру безпідставно збережених останнім коштів, оскільки нерухоме майно яке розташоване на спільній земельній ділянці не перебуває у спільній власності відповідача і ОСОБА_1 ..

Суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок площі земельної ділянки, яку використовував відповідач здійснювався останнім виходячи з загальної площі нерухомого майна, яке належать відповідачу, що в даному випадку суперечить положенням викладеним п.287.8 ст. 287 ПК України, оскільки власник нежилого приміщення (його частини) повинен сплачувати до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами), з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто, при застосуванні пропорційного підходу для визначення площі нерухомого майна слід виходити не з загальної площі нерухомого майна зареєстрованого за особою, а із площі під будівлями, які належать позивачу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі №638/13423/18 та від 22.04.2020 року у справі №826/12431/16.

Окремо, суд зазначає, що як визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи, рішенням Харківської міської ради від 22.04.2020 № 2094/20 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 11,4010 га кадастровий номер :12:015:0011 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 10,2160 га, земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 1,1850 га для експлуатації виробничих будівель транспорту, обслуговування під`їзної залізничної колії та влаштування додаткового виїзду автотранспорту по просп. Ново-Баварському, 120 у м. Харкові. Згідно вказаного рішення відповідачу було надано в оренду земельну ділянку площею 10,2160 га було сформовано як об`єкт цивільних прав та присвоєно їй кадастровий номер :12:15:0013.

З наведеного вбачається, що зазначена позивачем у позовній заяві площа земельної ділянки (10,6702 га), яка пропорційно вирахувана від площі земельної ділянки (11,4010га), не відповідає фактичному розміру земельної ділянки (10,2160га), яку було надано відповідачу у користування, що на переконання суду додатково свідчить про необґрунтованість доводів позивача про використання відповідачем земельної ділянки площею 10,6702 га.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено існування земельної ділянки площею 10,6702 га протягом спірного періоду як об`єкту цивільних прав, як і не доведено обставин використання відповідачем земельної ділянки площею 10,6702га, саме у вказаній площі, що ставить під сумнів обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Приймаючи до уваги що, позивачем не надано доказів того, що земельна ділянка площею 10,67027га. знаходиться в межах земельної кадастровий номер :12:015:0011, а також доказів того, що вказана земельна ділянка площею 10,67027га була сформована як об`єкт цивільних прав протягом спірного періоду, враховуючи безпідставність та необґрунтованість застосування позивачем пропорційного підходу для визначення площі земельної ділянки, яку використовує відповідач та розміру безпідставно збережених ним коштів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а відтак відмовляє в позові.

Окремо, щодо розрахунків позивача суд зазначає, що при здійсненні розрахунку орендної плати позивачем не вірно застосовано відсоток від розрахунку орендної плати 100%, оскільки, як вказує позивач, відповідач є власником нерухомого майна просп. Ново-Баварському, 120 у м. Харкові з 1993 року (дата набуття відповідачем права власності на нерухоме майно), таким чином, до відносин щодо користування земельною ділянкою за цією адресою слід застосовувати відсоток від орендної плати у розмірі 60%, а не 100%, як це застосовано позивачем, оскільки станом на момент звернення позивача до суду з позовом строк фактичних правовідносин із оренди землі склав 26 років, що відповідно до п. 2.6 Положення про порядок про порядок визначення розмірів орендної плати при укладенні договорів оренди землі в м. Харкові затвердженого рішенням 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 р. № 41/08 є підставою для застосування іншого розміру відсотку а ніж 100%, який застосований позивачем, що в сукупності свідчить про необгрунтованість наданого позивачем розрахунку.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 13-15, 41- 46, 74, 75, 76, 77, 80, 86, 129, 207, 233, 237-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача Харківську міську раду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.06.2021.

Суддя Н.А. Новікова