ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1436/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" (61022,0 м. Харків, вул. сумська, 39, офіс 125, )
до Зачепилівської селищної ради Харківської області (64401, Харківська область, Зачепилівський район, смт. Зачепилівка, вул. Паркова, 37, )
про стягнення 44 483,66грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ у січні 2021 року в розмірі 44 483,66грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачу за відсутності договору у січні 2021 року було передано природний газ в обсязі 5,05626 тис.м.куб, за який він до теперішнього часу не розрахувався. В якості правових підстав, позивач посилається на ст.ст.1212, 1213, 1214 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 22.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, ухвала суду від 22.04.2021 отримана позивачем - 27.04.2021, відповідачем - 24.04.2021, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений строк не скористався.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від учасників справи не надходило.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

17.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Мегагаз постач (позивач) та Зачепилівською селищною радою Зачепилівського району Харківської області укладено договір № 7 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставляти відповідачу до 31.12.2020 (включно): ДК 021:2015-09120000-6 газове паливо (природний газ) належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а відповідач сплатити вартість прийнятого газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п.3.2 договору ціна газу становить 4 744,9357грн. за 1 000 куб.м Загальна вартість цього договору становить 144 991,00грн.

За умовами п.4.1 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 годин першого дня місяця до 07.00 годин першого дня наступного місяця включно.

Оплата за спожитий газ здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів протягом 10 робочих днів з дня підписання акту приймання-передачі (п.4.3 договору).

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до цього договору, якими сторони погоджували планові обсяги постачання газу по місяцях, ціну постачання природного газу та строки дії договору.

Так, 15.01.2021 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 7 до договору № 7 від 17.01.2020, якою сторони змінили п.1.2 розділу 1 договору, у зв`язку з чим позивач зобов`язався передати відповідачу в 2020 році природний газ в обсягах 20,85776 тис.м.куб та з 01.01.2021 по 28.02.2021 3,71349 тис.м.куб, всього з 01.01.2020 по 28.02.2021 24,57125 тис.м.куб.

У п.3.3 розділу ІІІ договору в редакції додаткової угоди № 7 від 15.01.2021 сторони погодили, що загальна вартість цього договору збільшена не більше ніж на 20% від суми договору, а саме: на 23 452,17грн. та становить всього 140 713,26грн.

Термін дії договору № 7 від 17.01.2020 сторонами продовжено до 28.02.2021 (п.3 додаткової угоди № 7 від 15.01.2021 до договору № 7 від 17.01.2020).

Таким чином, сторонами був погоджений обов`язок позивача поставити на адресу відповідача додатково, у період із 01.01.2021 по 28.02.2021 3,71349 тис.м.куб. природного газу.

На виконання умов зазначеного договору позивач поставив відповідачу у січні 2021 року природний газ в обсязі 3,71349 тис.м.куб на загальну суму 23 452,17грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № 173.

Даний акт підписано відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень.

За даний обсяг поставленого природного газу відповідач розрахувався з позивачем в повному обсязі.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначає, що ним за відсутності укладеного договору у січні 2021 року було передано відповідачу додатково природний газ в обсязі 5,05626 тис.м.куб на загальну суму 44 483,66грн. Природний газ було отримано відповідачем, проте за даний обсяг поставленого газу останній не розрахувався.

В якості доказу позивачем надано акт приймання-передачі природного газу № 83 без дати (а.с. 22).

Позивач звернувся на адресу відповідача з вимогою (вих. № 282 від 17.03.2021) про стягнення заборгованості та підписання акту приймання-передачі природного газу, яка, як зазначає позивач, відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту в судовому порядку.

Враховуючи викладене, до предмету доказування у даній справі входить факт бездоговірного постачання позивачем на адресу відповідача природного газу в обсязі 5,05626 тис.м.куб. у січні 2021 року, а правовою підставою позову, яку визначає позивач, є ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз ст. 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

При цьому суд зауважує, що загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї норми тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Таким чином, вказуючи як правову підставу позову ст. 1212 Цивільного кодексу України позивач повинен довести факт відсутності договірних зобов`язань між сторонами.

Також, за приписами ч.1 ст.12 Закону України Про ринок природного газу постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 та 2 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 підставою для постачання природного газу споживачу є:

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду, як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду, як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

- включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

- відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Отже, виходячи із вищезазначених норм, постачання природного газу можливе лише на підставі укладеного договору, обов`язкові умови якого мають відповідати типовому договору.

Позивач, як підставу позову зазначає бездоговірну поставку, відповідно до якої ним на адресу відповідача у січні 2021 року був поставлений природний газ в обсязі 5,05626 тис.м.куб. А в якості єдиного доказу постачання газу надає акт приймання передання природного газу № 83, без дати, який також не містить підпису відповідача (а.с. 22).

З цього приводу суд вважає зазначити наступне.

По-перше, відповідно до вище перелічених норм діючого законодавства постачання газу без договору не передбачено.

Крім того, із матеріалів справи судом вбачається, що у спірний період між сторонами існували договірні відносини, оскільки, як вже було встановлено судом, сторонами було подовжено строк дії договору № 7 від 17.01.2020 до 28.02.2021 (п.3 додаткової угоди № 7 від 15.01.2021 до договору № 7 від 17.01.2020). Відповідно до умов якого сторонами був погоджений обов`язок позивача поставити на адресу відповідача додатково, у період із 01.01.2021 по 28.02.2021р., 3,71349 тис.м.куб. природного газу, який, як визнає сам позивач, був повністю сплачений відповідачем. А акт поставки газу у вказаний період та в узгодженому сторонами обсязі також міститься у матеріалах справи та є підписаним з обох сторін (актом приймання-передачі природного газу № 173, а.с. 19).

Що ж стосується факту бездоговірного постачання природного газу у спірний період в обсязі 5,05626 тис.м.куб., то суд вважає цей факт не доведеним, оскільки акт приймання передання природного газу № 83, суд не визнає належним та допустимим доказом, оскільки відповідний акт підписаний лише позивачем. Жодного іншого доказу позивач суду не надав. Крім того, як вже було встановлено судом, між сторонами у цей період існували договірні відносини, що виключає можливість застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За приписами ч.1 та ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна правова норма викладена в ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд зазначає, що за загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Сторона, надаючи докази, реалізує своє право на доказування і одночасно виконує обов`язок щодо доказування, оскільки саме сторони повинні доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. І саме на цих осіб покладено обов`язок доказування фактів, які підлягають встановленню, тягар доказування (onus probandi).

Відповідно до ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивач суду не довів належними та допустимими доказами факту бездоговірного постачання природного газу у січні 2021р. в обсязі 5,05626 тис.м.куб.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду або через господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено "17" червня 2021 р.

Суддя Т.А. Лавренюк