номер провадження справи 12/127/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.06.2021 Справа № 908/1711/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Сталеварів 7 за вих. б/н від 08.06.2021 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Комерційно-виробничий центр «Анапас» заборгованості в сумі 12748,20 грн.

ВСТАНОВИВ

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Сталеварів 7 (заявник) звернулося до Господарського суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу за вих. б/н від 08.06.2021 про стягнення з Приватного підприємства «Комерційно-виробничий центр «Анапас» заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання за період з 01.08.2018 по 01.03.2021 в сумі 12748,20 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2021 вищевказану заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначає, що Приватне підприємство «Комерційно-виробничий центр «Анапас» (далі боржник) є власником нежилих приміщень ХХІІІ, ХХІV загальною площею 113,1 метрів квадратних, підвалу літ. А-4, за адресою: АДРЕСА_1 та співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ Сталеварів 7. ОСББ Сталеварів 7 є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно рішення загальних зборів № 2 від 08.04.2017. Відповідно до рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 08.04.2017 визначено розмір внеску на управління багатоквартирним будинком на рівні 3,70 грн. за один квадратний метр загальної площі приміщення. Відповідно до рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 20.01.2019 визначено розмір внеску на управління багатоквартирним будинком на рівні 4,20 грн. за один квадратний метр загальної площі приміщення. Заявник вказує, що відповідно до умов загальних зборів та акту звірки взаєморозрахунків Приватне підприємство «Комерційно-виробничий центр «Анапас» за період з 01.08.2018 року по 10.03.2021 року мало сплатити кошти в сумі 14216,67 грн., а сплатило за цей же період лише 1468,47 грн. Зазначає, що заборгованість на період з 01.08.2018 по 01.03.2021 складає 12748,20 грн. Разом з тим вказує, що підписаний скріплений печаткою договір та акт звірки розрахунків за період з 01.08.2018 по 01.03.2021 було надіслано листом на адресу Приватного підприємства «Комерційно-виробничий центр «Анапас», на що отримано відповідь про те, що між Приватним підприємством «Комерційно-виробничий центр «Анапас» та ОСББ Сталеварів 7 не має підґрунтя для розрахунків та договірних відносин.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 232 ГПК України судовий наказ є судовим рішенням.

Таким чином, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та розмір якої підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно із вимогами ч. 2 (пункти 4, 5), ч. 3 (пункти 3, 4) ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, перевірити його розмір.

Заявник всупереч приписів ч. 1 ст. 148, п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України не надав суду укладений з боржником в письмовій формі договір про надання послуг з утримання будинку.

При цьому зі змісту поданої заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається, що договір про надання послуг з утримання будинку між заявником та боржником не був підписаний.

Таким чином, заявником в заяві заявлені вимоги про стягнення заборгованості з боржника за відсутності укладеного між ними в письмовій формі договору про надання послуг з утримання будинку, що не відповідає вимогам ст. 148 ГПК України.

В тексті поданої до суду заяви про видачу судового наказу заявник зазначив, що Приватне підприємство «Комерційно-виробничий центр «Анапас» за період з 01.08.2018 року по 10.03.2021 року мало сплатити кошти в сумі 14216,67 грн., а сплатило за цей же період лише 1468,47 грн.

Втім, докази здійснення боржником часткової оплати боргу в сумі 1468,47 грн. (платіжні документи) заявник суду не надав.

Згідно із ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

При засвідченні документів сторонам необхідно враховувати вимоги до змісту та розташування реквізитів документів встановлені п. 5 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), затвердженої Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 року № 55.

Пунктом 5.27 цієї Уніфікованої системи встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпису).

Заявник в заяві вказує, що підписаний скріплений печаткою договір та акт звірки розрахунків за період з 01.08.2018 по 01.03.2021 було надіслано листом на адресу Приватного підприємства «Комерційно-виробничий центр «Анапас».

При цьому в якості доказів надіслання на адресу боржника підписаного договору та акту звірки заявник надав незасвідчені належним чином копії накладної № 824 від 02.02.2021 та опису вкладення, а також рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що є порушенням вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим вони не розцінюються судом, як належні докази.

З огляду на наведене вбачається, що заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Сталеварів 7 за вих. б/н від 08.06.2021 про видачу судового наказу подана з порушенням вимог п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України та приписів ч. 1 ст. 148 ГПК України.

Ненадання заявником до поданої заяви доказів, які підтверджують викладені обставини, а саме доказів часткової оплати боржником боргу позбавляють суд можливості перевірити виникнення у заявника права грошової вимоги до боржника щодо основного боргу саме в розмірі, зазначеному в поданій заяві.

Враховуючи ненадання заявником до поданої заяви доказів, які підтверджують викладені обставини, а саме доказів часткової оплати боржником боргу, суд дійшов висновку про те, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги (саме в розмірі 12748,20 грн.), за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно із п.п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно із ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Сталеварів 7 за вих. б/н від 08.06.2021 про стягнення з Приватного підприємства «Комерційно-виробничий центр «Анапас» заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання за період з 01.08.2018 по 01.03.2021 в сумі 12748,20 грн. на підставі п. п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Статтею 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Приписами ч. 2 ст. 151 ГПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

1. У видачі судового наказу за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Сталеварів 7 за вих. б/н від 08.06.2021 про стягнення з Приватного підприємства «Комерційно-виробничий центр «Анапас» заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання за період з 01.08.2018 по 01.03.2021 в сумі 12748,20 грн. відмовити.

2. Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/sud5009/. Електронна адреса Господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 17.06.2021 та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Г. Смірнов