ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/687/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Мамалуя О. О., Студенця В. І.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж»

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Демидової А. М., Владимиренко С. В., Ходаківської І. П.

від 09 березня 2021 року

за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство ВНДІкомпресормаш»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж»

про стягнення 1 437 203,80 грн

за участю представників:

позивача: Кисіль А. В.

відповідача: Хом`як В. П., Туголукова І. В., Туголуков О. Є.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче товариство ВНДІкомпресормаш» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» про стягнення 1 437 203,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за укладеним з позивачем договором № 095/2017 від 10 травня 2017 року не в повному обсязі здійснив оплату товару, поставленого йому позивачем за цим договором, сума недоплати складає 1 437 203,80 грн.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

10 травня 2017 травня між Приватним акціонерним товариством «Науково-виробниче товариство ВНДІкомпресормаш» (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» (Генпідрядник) був укладений договір № 095/2017 (далі по тексту - договір), згідно з пунктами 1.1. - 1.2. якого на умовах, в порядку та строки, визначені цим договором, Підрядник зобов`язується протягом терміну дії договору поставити та передати у власність Генпідрядника майно (далі - обладнання), перелік і кількість якого визначена в специфікаціях, та виконати пусконалагоджувальні роботи поставленого обладнання (далі - роботи), а Генпідрядник зобов`язується прийняти та оплатити обладнання і роботи. Характеристики обладнання визначаються технічною документацією на обладнання (креслення, паспорт, керівництво з експлуатації і т.д.).

Ціна договору та порядок розрахунків визначені сторонами у розділі 2 договору, відповідно до пунктів 2.1. - 2.4. якого загальна ціна договору визначається сумарною вартістю всіх підписаних сторонами специфікацій. Вартість обладнання погоджена сторонами в специфікації включає вартість пакування, маркування та транспортування (в разі якщо транспортування передбачене умовами поставки), згідно з умовами поставки, передбачених договором. Загальна ціна Договору не може перевищувати 35 000 000 гривень з урахуванням ПДВ.

Розрахунки за договором здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника у розмірі та строки, визначені у специфікаціях. Генпідрядник під час здійснення оплати по даному договору (специфікаціям, укладеним в межах даного договору) зобов`язаний зазначити у призначенні платежу номер та дату договору, номер і дату специфікації, по якій здійснюється оплата, та номер і дату рахунку, на підставі якого здійснюється відповідна оплата.

Строки та умови поставки сторони погодили у розділі 3 договору, відповідно до пунктів 3.1. - 3.4. та 3.7. якого поставка партії обладнання, передбаченої конкретною специфікацією, здійснюється в порядку, на умовах та в строки, визначені такою специфікацією. Умови поставки партії обладнання визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 року та вказуються сторонами у специфікаціях. У момент передачі обладнання Підрядник зобов`язаний надати Генпідряднику наступні товаросупроводжувальні документи: рахунок-фактуру; видаткову накладну; технічну документацію на обладнання (паспорт, комплект експлуатаційної документації). Податкова накладна, датована моментом виникнення податкового зобов`язання, заповнена та зареєстрована згідно з вимогами статей 187, 201 Податкового кодексу України, надається в електронній формі в строки, визначені Податковим кодексом України. Зобов`язання Підрядника по поставці обладнання вважаються виконаними з моменту передачі (надання) обладнання в розпорядження Генпідрядника (перевізника) в пункті поставки відповідно до зазначених у специфікації умов поставки. Право власності на обладнання, а також ризики випадкового ушкодження або знищення обладнання переходить від Підрядника до Генпідрядника в момент документального оформлення передачі обладнання в узгодженому пункті поставки. Дострокова поставка або поставка частинами допускається.

Згідно з пунктом 4.4. договору претензії щодо якості та/або кількості обладнання можуть бути заявлені генпідрядником протягом 10 днів від дати їх виявлення.

Відповідно до пунктів 5.1. - 5.2., 5.5. - 5.6., 5.9. - 5.10., 5.13. розділу 5 договору, в якому сторони визначили порядок виконання пусконалагоджувальних робіт, перелік, обсяг, строки, умови та вартість робіт визначаються сторонами у специфікаціях, які з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін будуть вважатись невід`ємними частинами договору. Пусконалагоджувальні роботи виконуються на об`єкті: «Будівництво установки компримування газу на УКПГ-Вишня», Львівська область, Мостиський район, м. Судова Вишня, УКПГ Вишня. До початку пусконалагоджувальних робіт Генпідрядник зобов`язаний, у тому числі, провести монтаж обладнання на об`єкті та підключити його до електричної мережі (газової мережі), попередньо письмово погодивши з Підрядником вимоги до її розміщення та підключення. Про свою готовність до проведення пусконалагоджувальних робіт Генпідрядник письмово повідомляє підрядника за 5 днів до передбачуваної дати їх проведення, із наданням підписаних між Генпідрядником та ПАТ «Укргазвидобування» копій актів прийому-передачі змонтованого обладнання на об`єкті. Після завершення виконання робіт Підрядник сповіщає Генпідрядника про готовність передачі виконаних робіт Генпідряднику. Генпідрядник протягом 3-х календарних днів від дати отримання повідомлення і акта приймання-передачі виконаних робіт зобов`язаний підписати акт приймання-передачі виконаних робіт та один примірник повернути на адресу Підрядника. У разі непідписання акта приймання-передачі виконаних робіт протягом зазначеного терміну та ненадання в той же термін мотивованої відмови роботи вважатимуться прийнятими Генпідрядником в повному обсязі та без зауважень. Акт приймання-передачі виконаних робіт, підписаний сторонами, свідчить про виконання підрядником своїх зобов`язань в повному обсязі та відсутність у Генпідрядника претензій до виконання підрядником своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідальність сторін визначена у розділі 7 договору, згідно з пунктами 7.1. - 7.2. якого у випадку порушення зобов`язань, що виникають із цього договору, сторони несуть відповідальність згідно з умовами цього договору. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії цього договору, але в будь-якому випадку сторони обмежені строками позовної давності відповідно до законодавства України.

У випадку прострочення оплати більш ніж 30 календарних днів або відмови від приймання обладнання Підрядник має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання зобов`язань по поставці непоставленої партії обладнання та/або вимагати повернення обладнання (у випадку його передачі Генпідряднику до моменту остаточного розрахунку) та/або сплати штрафу в розмірі 20% від вартості відповідної партії обладнання (пункт 7.5. договору).

За змістом пунктів 10.1. - 10.3., 10.6. договору цей договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін, а також проставляння печаток сторін (при наявності). Строк дії цього договору встановлюється від дати набрання договором чинності та до 31 грудня 2017 року, у частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, у частині сплати штрафних санкцій або відшкодування збитків - до моменту оплати. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов`язань за цим договором, термін дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов`язань. Всі додатки, зміни та/або доповнення до цього договору повинні бути складені в письмовій формі, підписані повноважними представниками сторін та завірені печатками сторін (при наявності). У разі наявності розбіжностей між положеннями, вказаними у специфікації, укладеній в межах дії даного договору, та текстом договору, переважну силу мають положення, вказані у такій специфікації.

На виконання умов договору 10 травня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Науково-виробниче товариство ВНДІкомпресормаш» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» була підписана специфікація № 1 до цього договору (далі по тексту - специфікація).

У специфікації № 1 до договору визначений такий перелік обладнання та терміни його поставки:

1) станція компресорна газова гвинтова СГВв 315-20/0,5-25 У1, 1 шт., термін поставки - 05 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 19 850 000,00 грн;

2) обладнання майданчика компресора, 1 комплект, термін поставки - 10 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 373 004,00 грн;

3) ємність дренажна, 1 шт., термін поставки - 05 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 98 109,00 грн;

4) комплект системи АСК ТП, 1 комплект, термін поставки - 10 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 190 634,00 грн;

5) автоматизована система раннього виявлення та оповіщення НС, 1 комплект, термін поставки - 10 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 42 281,00 грн;

6) КВП та А, 1 комплект, термін поставки - 10 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 1 632 830,00 грн;

7) матеріали для зовнішнього електропостачання, 1 комплект, термін поставки - 05 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 1 374 287,00 грн;

8) міжмайданчикові мережі, 1 комплект, термін поставки - 10 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 10 208,00 грн;

9) дизель-генератор, 1 шт., термін поставки - 10 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 1 050 819,00 грн;

10) КТП, 1 комплект, термін поставки - 10 червня 2017 року, вартість без ПДВ - 950 097,08 грн.

За умовами специфікації загальна вартість обладнання без ПДВ складає 25 572 269,08 грн, ПДВ - 5 114 453,82 грн, разом з урахуванням ПДВ - 30 686 722,90 грн.

Також у специфікації сторони погодили такі умови:

- строк оплати: на протязі 10 днів з дати поставки товару у погодженому місці поставки.

- умови поставки - DDP, згідно Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 року.

- місце поставки: Львівська область, Мостиський район, м. Судова Вишня, УКПГ Вишня.

- гарантійний термін: підрядник гарантує якість обладнання, що поставляється згідно цієї Специфікації, протягом 18 місяців (гарантійний строк) з моменту поставки товару.

На виконання умов договору Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» наступне обладнання:

- станцію компресорну газову гвинтову СГВв 315-20/0,5-25 У1 зав № 001 у кількості 1 шт. на загальну суму 23 820 000,00 грн з ПДВ, передбачену пунктом 1 специфікації, (за видатковою накладною № 510 від 22 травня 2017 року) (

- ємність дренажну у кількості 1 шт. на загальну суму 117 730,80 грн з ПДВ, передбачену пунктом 3 специфікації, (за видатковою накладною № 633 від 23 червня 2017 року).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» здійснило оплату отриманого товару на загальну суму 22 500 525,00 грн, зокрема сплатило:

- 20 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення № 6323 від 22 червня 2017 року;

- 2 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення № 49 від 25 липня 2017 року;

- 500 525,00 грн на підставі платіжного доручення № 7379 від 17 листопада 2017 року.

09 вересня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» з претензією № 04/09-006752 від 06 вересня 2019 року, в якій зазначило про те, що остаточною датою розрахунку за обладнання, поставлене згідно зі специфікацією з урахуванням погодженого сторонами строку оплати є:

- 01 червня 2017 року за станцію компресорну газову гвинтову СГВв 315-20/0,5-25 У1;

- 03 липня 2017 року за ємність дренажну ЕП 5-1900 У1.

У зазначеній претензії Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» просило Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» виконати зобов`язання з оплати поставленого обладнання у сумі 1 437 205,80 грн у триденний строк з моменту отримання претензії, перерахувавши грошові кошти на рахунок Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш».

Однак Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» відповіді на зазначену претензію не надало, зобов`язання з оплати поставленого згідно з договором обладнання у сумі 1 437 205,80 грн не виконало, що і стало підставою для звернення Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» у березні 2020 року до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» про стягнення 1 437 203,80 грн.

3. Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду і мотиви їх ухвалення.

Господарський суд Київської області рішенням від 25 листопада 2020 року відмовив у задоволені позовних вимог повністю.

Місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами спору склалися договірні відносини щодо поставки товару. Здійснивши аналіз умов укладеного між сторонами у справі договору, специфікації до нього та врахувавши наданий відповідачем суду висновок експерта № СЕ-19/111-20/51051-ТВ від 28 жовтня 2020 року, суд дійшов висновку про те, що предметом поставки є комплект обладнання, всі складові якого утворюють єдине ціле та не можуть використовуватися окремо. Умови договору передбачають поставку обладнання саме партією, а оскільки позивач поставив відповідачу лише частину партії обладнання, то за умовами договору строк здійснення відповідачем оплати товару не настав. З огляду на ці встановлені обставини суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача та передчасність заявлених позовних вимог.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 09 березня 2021 року скасував рішення Господарського суду Київської області від 25 листопада 2020 року, ухвалив нове рішення, за яким позов задовольнив повністю: стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш» 1 437 203,80 грн заборгованості, 21 558,06 грн судового збору та 32 337,09 грн судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору та специфікації до нього, врахувавши визначення терміну «партія товару», що міститься у пункті 5.1.6. Державного стандарту України «Товарознавство. Терміни та визначення» ДСТУ 3993-2000, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 627 від 31 жовтня 2000 року, дійшов висновку про те, що за умовами укладеного між сторонами у цій справі договору та специфікації оплаті підлягає товар, поставлений позивачем відповідачу та отриманий останнім за відповідним окремим товаросупровідним документом. Врахувавши те, що окремі одиниці товару були поставлені позивачем відповідачу та отримані останнім за двома окремими видатковими накладними, які є товаросупровідними документами, на загальну суму 23 937 730,80 грн суд дійшов висновку про те, що у відповідача виник обов`язок з повної оплати фактично отриманого обладнання (товару). З огляду на те, що відповідач виконав свій обов`язок з оплати товару лише частково, що ним не заперечується, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09 березня 2021 року, а рішення Господарського суду Київської області від 25 листопада 2020 року залишити в силі.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження зазначених судових рішень скаржник послався на пункт 3 абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України та зазначив про те, що суд апеляційної інстанції:

- порушив пункт 3 частини першої статті 282 Господарського процесуального кодексу України, оскільки надав оцінку лише доводам та доказами позивача, не встановив та не дослідив докази, на які послався відповідач у своїх запереченнях;

- неправильно застосував статтю 627 Цивільного кодексу України, не взяв до уваги те, що господарські правовідносини суб`єктів господарювання узгоджуються свободою договору;

- не застосував частини першу та другу статті 692 та статтю 712 Цивільного кодексу України, які передбачають можливість сторін передбачити у договорі інший, ніж визначений законом порядок оплати товару;

- не застосував статтю 530 Цивільного кодексу України, не здійснив системний аналіз положень договору на предмет наявності у ньому строку виконання покупцем обов`язку з оплати вартості товару.

Скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо правильного застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Скаржник також стверджує про те, що суд апеляційної інстанції:

- не взяв до уваги пункт 3.1. договору, в якому закріплена умова поставки обладнання саме партією, здійснив неправильне трактування цього пункту договору, залишив поза увагою те, що партія товару - усе обладнання, визначене у специфікації № 1 до договору,

- не дослідив визначені сторонами у договорі умови щодо передачі та оплати товару;

- не взяв до уваги пункт 3.3. договору та залишив поза увагою обставини того, що технічна документація на товар позивачем відповідачу не передавалася;

- не взяв до уваги те, що видаткова накладна не є розрахунковим документом.

08 червня 2021 року до Верховного Суду від відповідача надійшли доповнення до касаційної скарги.

За змістом частини першої статті 288 та частини першої статті 298 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, тобто протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення, на яке подана касаційна скарга.

Відповідач оскаржує до суду касаційної інстанції постанову Північного апеляційного господарського суду від 09 березня 2021 року (повний текст складено 15 березня 2021 року). Згідно з відбитком календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, до якого були вкладені зазначені доповнення до касаційної скарги, ці доповнення були надіслані відповідачем до Верховного Суду 24 травня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку на їх подання.

З огляду на викладене Верховний Суд не бере ці доповнення відповідача до касаційної скарги до уваги.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного господарського суду - без змін, посилаючись на те, що оскаржувана відповідачем постанова ухвалена при повному з`ясуванні обставин справи з правильним застосуванням та дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема позивач у спростування доводів скаржника зазначає про те, що:

- суд апеляційної інстанції здійснив детальний аналіз пункту 3.1. договору з урахуванням положень пункту 3.4. договору, умов специфікації та норм чинного законодавства, що регулює відносини з поставки товару;

- за умовами укладеного між сторонами договору під партією обладнання розуміється кількість товару, визначена у видатковій накладній, рахунку фактурі, а не у специфікації до договору;

- твердження скаржника про те, що видаткова накладна не є розрахунковим документом, а лише підтверджує факт передачі товарно-матеріальних цінностей від постачальника покупцю не заслуговують на увагу, оскільки рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, що містить лише платіжні реквізити. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар;

- твердження скаржника про те, що позивач не передав йому разом з обладнанням технічну документацію є необґрунтованими, оскільки акт про відсутність такої документації відповідно до пункту 14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення й товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-7 від 25 квітня 1965 року, не склався, а ці твердження відповідача є недоведеними;

- підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами і фіксують факт здійснення господарської операції, є підставою здійснення розрахунків за отримане обладнання;

- наведена скаржником підстава касаційного оскарження постанови апеляційного господарського суду є необґрунтованою, оскільки скаржник зазначив лише загальні норми права, щодо яких відсутній висновок їх застосування без зазначення конкретного абзацу, пункту або частини статті, не конкретизував правовідносини, в яких цей висновок відсутній, не зазначив, у чому полягає помилка суду апеляційної інстанції при застосуванні статей 627, 692 та 712 Цивільного кодексу України та яким чином ці норми мають бути застосовані, касаційна скарга фактично зводиться до викладення обставин справи, незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, цитування окремих норм матеріального та процесуального права.

Позиція Верховного Суду

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій.

Верховний Суд, обговоривши доводи сторін, наведені у касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як правильно встановили суди попередніх інстанцій укладений між сторонами у цій справі договір містить елементи різних договорів, а саме: договору поставки та договору підряду. Проте спірні правовідносини між сторонами у справі склалися щодо стягнення заборгованості з оплати товару за цим договором, тобто є правовідносинами з поставки товару.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно зі статтею 266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За змістом пункту 1 частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як встановили суди попередніх інстанцій предметом укладеного між сторонами у цій справі договору є обладнання, перелік і кількість якого визначені у специфікації, у якій сторони визначили перелік обладнання, що складається з десяти найменувань а саме: 1) станція компресорна газова гвинтова СГВв 315-20/0,5-25 У1, 1 шт; 2) обладнання майданчика компресора, 1 комплект; 3) ємність дренажна, 1 шт; 4) комплект системи АСК ТП, 1 комплект; 5) автоматизована система раннього виявлення та оповіщення НС, 1 комплект; 6) КВП та А, 1 комплект; 7) матеріали для зовнішнього електропостачання, 1 комплект; 8) міжмайданчикові мережі, 1 комплект; 9) дизель-генератор, 1 шт; 10) КТП, 1 комплект.

Верховний Суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що предметом укладеного між сторонами договору є обладнання, яке фактично є комплектом товару, під яким розуміється певний набір речей, які об`єднані спільним призначенням. У даному випадку предмет договору сформований із сукупності самостійних речей (одиниць товару), що склали єдине замовлення, яке у договорі визначене як «обладнання».

Проте місцевий господарський суд, правильно встановивши особливості предмету договору, не застосував до спірних правовідносин положення статті 683 Цивільного кодексу України, у якій визначені вимоги до поставки товару у комплекті.

Відповідно до статті 683 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору купівлі-продажу щодо комплектності.

Якщо договором купівлі-продажу не встановлено умов щодо комплектності товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, комплектність якого визначається звичаями ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться.

Отже комплект товару - це набір різнорідних товарів, які не пов`язані між собою конструктивно, однак можуть мати єдине господарське призначення.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що за загальним правилом зобов`язання за договором вважається виконаним належним чином тільки тоді, коли усі речі, які складають комплект товару, передані покупцеві. Тобто основною вимогою, яка пред`являється щодо передачі товару у комплекті є одночасність передання речей, що в нього входять. Однак за змістом частини другої статті 683 Цивільного кодексу України сторони можуть відійти від цього правила, визначивши довільний порядок передання товару, його черговість чи інші способи передачі, що також узгоджується з положеннями статті 627 Цивільного кодексу України щодо свободи договору.

Як встановили суди попередніх інстанцій сторони у пунктах 3.1., 3.4. договору визначили, що поставка партії обладнання, передбаченої конкретною специфікацією, здійснюється в порядку, на умовах та в строки, визначені такою специфікацією. Зобов`язання підрядника по поставці обладнання вважаються виконаними з моменту передачі (надання) обладнання в розпорядження генпідрядника (перевізника) в пункті поставки відповідно до зазначених у Специфікації умов поставки. Право власності на обладнання, а також ризики випадкового ушкодження або знищення обладнання переходять від підрядника до генпідрядника в момент документального оформлення передачі обладнання в узгодженому пункті поставки.

Дослідивши та проаналізувавши погоджені сторонами у договорі та у специфікації до нього умови поставки обумовленого договором обладнання, суд апеляційної інстанції встановив, що у специфікації до договору навпроти кожного найменування товару визначений окремий строк (термін) його поставки та вартість товару за кожну одиницю окремо. Тобто погоджені сторонами у специфікації умови поставки обладнання не передбачають одночасність передачі комплекту товару, сторони погодили саме інший порядок передання товару: у чітко встановлені строки щодо кожної окремої одиниці товару.

Крім того, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, під поняттям «партія обладнання», що міститься в укладеному між сторонами договорі однак без визначення змісту цього поняття, слід розуміти визначення терміну «партія товару», наведене у пункті 5.1.6. Державного стандарту України «Товарознавство. Терміни та визначення» ДСТУ 3993-2000, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 627 від 31 жовтня 2000 року, відповідно до якого партія товару - це визначена кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом.

Як встановив суд апеляційної інстанції, поставка товару, яка була здійснена позивачем на виконання умов договору, була проведена на кожну окрему одиницю товару за окремими видатковими накладними, які, як правильно зазначив суд, є товаросупровідними документами, а саме:

- станція компресорна газова гвинтова СГВв 315-20.0,5-25 У1 у кількості 1 шт., вартістю 23 820 000,00 грн з ПДВ (пункт 1 специфікації) була поставлена позивачем відповідачу за видатковою накладною № 510 від 22 травня 2017 року;

- ємність дренажна у кількості 1 шт., вартістю 117 730,80 грн з ПДВ (пункт 3 специфікації) була поставлена позивачем відповідачу за видатковою накладною № 633 від 23 червня 2017 року.

Факт отримання товару за цими видатковими накладними відповідачем не заперечується.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановив суд апеляційної інстанції у специфікації сторони чітко узгодили строк оплати: протягом 10 днів з дати поставки товару у погодженому місці поставки, тобто згідно з умовами специфікації строк оплати товару пов`язаний з датою поставки товару.

Врахувавши те, що у специфікації строки поставки товару та його вартість визначені щодо кожної окремої одиниці товару, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що оплаті підлягає товар, поставлений позивачем відповідачу та отриманий останнім за відповідним окремим товаросупровідним документом (протягом 10 днів з дати поставки товару).

Крім того суд апеляційної інстанції правильно врахував і фактичні дії відповідача, який здійснював часткову оплату товару на суму 22 500 525,00 грн після кожної поставки товару.

Твердження відповідача у касаційній скарзі про те, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги пункт 3.1. договору та не дослідив умови договору щодо поставки та оплати товару є безпідставними, оскільки, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дослідив умови договору та специфікації щодо порядку, строків поставки товару, порядку його оплати з урахуванням умов специфікації та норм чинного законодавства, що регулює відносини з поставки товару, та дійшов правильного висновку про те, що за умовами договору строки поставки та вартість товару визначені щодо кожного окремого найменування товару, а оплата товару, яка за умовами договору пов`язана з датою поставки товару, підлягає здійсненню у строк протягом 10 днів з дати отримання товару за відповідним окремим товаросупровідним документом.

Зазначені доводи касаційної скарги за своєю суттю зводяться до незгоди з проведеною судом апеляційної інстанції оцінкою умов укладеного між сторонами договору та специфікації до нього, зі встановленими судом обставинами справи, фактично направлені на переоцінку наявних у матеріалах справи доказів, що з огляду на визначені в статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не є компетенцією суду касаційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції, встановивши те, що окремі одиниці товару, передбачені пунктами 1 та 3 специфікації, були поставлені позивачем відповідачу та отримані останнім за двома окремими видатковими накладними на загальну суму 23 937 730,80 грн, дійшов правильного висновку про те, що у відповідача виник обов`язок з повної оплати фактично отриманого обладнання (товару).

Також встановивши те, що відповідач виконав свій обов`язок з оплати товару лише частково, що ним не заперечується, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Як уже зазначалося, підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є пункт 3 абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Скаржник у касаційній скарзі послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 530, 627, 692, 712 Цивільного кодексу України.

Проте Верховний Суд зазначає про те, що наведені відповідачем у касаційній скарзі норми права, щодо застосування яких, на думку скаржника, відсутній висновок Верховного Суду, є загальними для застосування до усіх правовідносин з поставки, купівлі-продажу товару. Скаржник не конкретизував (з посиланням на особливості фактичних обставин справи (умов договору, виду товару тощо)), змісту правовідносин, в яких висновок щодо застосування цих норм відсутній. Скаржник не вказує, в чому полягає помилка суду апеляційної інстанції при застосуванні статей 530, 627, 692 та 712 Цивільного кодексу України та яким чином ці норми мають бути застосовані до спірних правовідносин, не обґрунтовує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування цих норм для правильного вирішення спору у подібних правовідносинах. Касаційна скарга за своїм змістом фактично зводиться до незгоди з наданою судом апеляційної інстанції оцінкою умов укладеного між сторонами договору, доводи скаржника зводяться до надання судом касаційної інстанції переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, що з огляду на визначені в статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не є компетенцією суду касаційної інстанції, про що зазначалося вище по тексту цієї постанови.

З огляду на викладене, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, зважаючи на зміст спірних правовідносин, суть спору, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість наведеної скаржником підстави касаційного оскарження, відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскарженої постанови апеляційного господарського суду.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Матеріали справи свідчать про те, що суд апеляційної інстанції в повному обсязі з`ясував обставини, на які сторони послалися як на підставу своїх вимог та заперечень, правильно з дотриманням норм процесуального права, правильним застосуванням норм матеріального права вирішив спір у справі.

Доводи позивача у касаційній скарзі про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, а наведена ним підстава касаційного оскарження судових рішень, передбачена пунктом 3 абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є необґрунтованою, з огляду на що Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови Північного апеляційного господарського суду від 09 березня 2021 року.

9. Судові витрати.

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Крім того позивач - Приватне акціонерне товариство «науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» у відзиві на касаційну скаргу просить судові витрати позивача покласти на відповідача, навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції. Позивач зазначає про те, що попередній розмір цих витрат складає 15 000,00 грн, а докази цих витрат будуть надані ним у порядку, визначеному частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції розгляне заяву позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу після подання заявником відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу залишиться без розгляду.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, cуд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 09 березня 2021 року у справі № 911/687/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Мамалуй

В. Студенець