ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. Справа№ 925/1342/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Копитової О.С.

Гарник Л.Л.

секретар судового засідання Кочурова Т.О.

за участю представників відповідно до протоколу судового засідання від 02.06.2021,

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Сбербанк" (АТ "Сбербанк", скаржник, заявник) на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020

у справі №925/1342/14 (суддя Хабазня Ю.А.)

за скаргою приватного виробничого підприємства "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" в особі ліквідатора Звездічева М.О. (ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління", заявник, боржник)

на дії АТ "Сбербанк" з вимогою про скасування застави рухомого майна боржника

в межах справи № 925/1342/14

за заявою публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії"

до ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" (боржник)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.09.2014 порушено провадження у справі № 925/1342/14 про банкрутство ПВП «Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління».

Постановою Господарського суду Черкаської області від 05.01.2015 ПВП «Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління» визнано банкрутом, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Звездічева М.О.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020 за скаргою ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" в особі ліквідатора Звездічева М.О. скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження.

Ухвала мотивована тим, що обтяження на майно є обмеженням, яке перешкоджає подальшому проведенню ліквідаційної процедури та містить недостовірну інформацію.

Не погодившись з прийнятою ухвалою АТ «Сбербанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020 та прийняти рішення, яким в задоволенні скарги боржника в особі ліквідатора відмовити, провадження у справі закрити.

Мотивування апеляційної скарги зводяться до того, що:

- недоведеність ліквідатором порушених прав та охоронюваних інтересів боржника;

- обрання неналежного способу захисту прав;

- обрання неналежної особи, стосовно якої направлені вимоги скарги.

Крім того, апелянт зазначає, що у зв`язку з прийняттям Кодексу України з процедур банкрутства та враховуючи норми ГПК України, господарських суд не має функції пов`язаної з розглядом скарг на дії учасників ліквідаційної процедури, водночас, апелянт вважає безпідставним порушення срави про банкрутство.

Від ліквідатора боржника надійшов відзив, в якому ліквідатор вказував, що ухвала суду першої інстанції постановлена законно, а скаржник, подаючи апеляційну cкаргу, зловживає своїми процесуальними правами та затягує розгляд справи.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020 у справі №925/1342/14 задоволено частково; вказану ухвалу скасовано; закрито провадження у справі № 925/1342/14 за скаргою ПВП «Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління» в особі ліквідатора Звездічева М.О. на дії АТ «Сбербанк»; справу № 925/1342/14 повернуто до Господарського суду Черкаської області.

Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 у справі № 925/1342/14, ліквідатор ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" арбітражний керуючий Звєздічев М.О. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020 у справі № 925/1342/14.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2021 касаційну скаргу ліквідатора ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" арбітражного керуючого Звєздічева М.О. задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 у справі №925/1342/14 скасовано, в скасованій частині справу № 925/1342/14 направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 11 «Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України» вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції і є обов`язковими для господарського суду під час нового розгляду справи, повинні бути максимально конкретними й стосуватися виключно вчинення господарським судом певних процесуальних дій та/або встановлення обставин, що входять до предмета доказування у справі і не були з`ясовані у прийнятті рішення або постанови господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Євсіков О.О., Гарник Л.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2021, розгляд апеляційної скарги АТ «Сбербанк» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020 у справі №925/1342/14 призначено на 29.04.2021.

Розпорядженням керівника апарату від 29.04.2021 року № 09.1-08/1773/21 у зв`язку із перебування судді Євсікова О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1342/14.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 дану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Копитової О.С., Гарник Л.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2021, розгляд апеляційної скарги АТ «Сбербанк» призначено на 02.06.2021.

Апелянт подав до апеляційного суду пояснення до апеляційної скарги в яких зазначив, що ліквідатор не звітує перед кредиторами; приховує інформацію про реалізоване майно; ліквідатор звернувся зі скаргою в інтересах покупця, а не в інтересах боржника; ліквідатором не доведено неправомірних дій банку.

02.06.2021 апелянт подав пояснення до апеляційної скарги, в яких повторно зазначив, що ліквідатор діє в інтересах когось із покупців майна, а не в інтересах боржника.

Представник апелянта в судовому засіданні 02.06.2021 підтримав апеляційну скаргу та просив апеляційний суд скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020 та прийняти рішення, яким в задоволенні скарги боржника в особі ліквідатора відмовити, провадження у справі в частині визнання дій ПАТ «Свербанк» неправомірними - закрити.

Ліквідатор в судовому засіданні 02.06.2021 заперечив на апеляційну скаргу та просить апеляційний суд залишити в силі ухвалу від 17.01.2020.

Прокурор в судовому засіданні 02.06.2021 надав пояснення, в яких підтримує оскаржувану ухвалу.

Колегією суддів на підставі частини сьомої статті 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке ними реалізовано.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактично суть апеляційної скарги зводиться до того, що апелянт доводить відсутність порушених прав боржника в особі ліквідатора, а господарський суд в ухвалі дійшов неправомірних висновків щодо скасування обмежень на майно за скаргою боржника в особі ліквідатора.

Отже, наразі, перед колегією суддів постало питання перевірки законності і обґрунтованості ухвали суду першої інстанції щодо задоволення скарги ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" в особі ліквідатора Звездічева М.О. на дії АТ "Сбербанк" та скасування застави рухомого майна боржника.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги АТ «Свебанк», виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2012 на підставі договору застави від 28.05.2012 б/н у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано приватне обтяження (заставу рухомого майна /транспортних засобів/ боржника у кількості 34 одиниці) за №12550275 (обтяжувач: ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії". Розмір основного зобов`язання: 1500000,00 грн. Строк виконання зобов`язання: 27.11.2013. Термін дії 28.05.2017).

19.03.2015 ухвалою суду скасовано обтяження у вигляді застави рухомого майна, зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером № 12550275, внесене 28.05.2012 на підставі договору застави б/н від 28.05.2012 та зобов`язано Черкаську філію Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідний запис.

09.04.2015 ліквідатор банкрута направив на адресу приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. та Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції для виконання вказану вище ухвалу суду від 19.03.2015 про скасування обтяжень з рухомого майна боржника.

10.04.2015 ліквідатор банкрута звернувся до Черкаського ВРЕР ДАІ при УДАІ УМВС України в Черкаській області з листом за вих.№1342/14/05 про вилучення з облікових карток транспортних засобів усіх записів про арешти та інші обмеження на користування транспортними засобами, проведення реєстраційних дій по всіх транспортних засобах, які належать ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління".

09.06.2015 постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Сидорчук А.В. (у зв`язку із скасуванням ухвалою суду від 19.03.2015 у справі №925/1342/14 арештів та інших обтяжень майна ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління") припинено розшук автомобілів ВАЗ-21103, ДНЗ НОМЕР_1 , оголошених у розшук згідно з постановами відділу у ВП №36803440 від 29.04.2013 та ВП №41595953 від 20.08.2014.

18.06.2015 ТОВ "Універсальний торговий дім "Меркурій" проведено аукціон з продажу майна ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління", у тому числі рухомого майна (транспортних засобів у кількості 30 одиниць), що було предметом забезпечення вимог ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії". Згідно з протоколом проведення аукціону від 18.06.2015 №А-18-06/15 його переможцем визнано ОСОБА_1 .

19.06.2015 між ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майна, реалізованого на вказаному аукціоні. Майно продане за ціною 1 499 999,52 грн.

30.06.2015 платіжним дорученням № 1 на рахунок АТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" перераховано суму 1 274 989,59 грн. з призначенням платежу: "Часткове погашення забезпечених вимог згідно ст.45 ЗУ "Про банкрутство".

02.07.2015 між ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" та ОСОБА_1 складено акт про передання права власності на рухоме майно.

19.08.2016 ПАТ "Сбербанк" листом надав згоду на продаж заставного майна банкрута на прилюдних торгах з можливістю підняття початкової ціни.

У зв`язку з тим, що аукціон був визнаний таким, що не відбувся у зв`язку із відсутністю заяв на участь в аукціоні, 02.11.2016 ліквідатор банкрута звернувся до ПАТ "Сбербанк" про надання згоди на реалізацію майна із можливістю пониження початкової вартості, однак відповіді не отримав (вказані обставини встановлені судом в ухвалі суду від 26.04.2017).

26.01.2017 ліквідатор банкрута звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на продаж рухомого майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Сбербанк".

07.04.2017 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено зміни щодо об`єкта обтяження: вилучено об`єкт "інший транспортний засіб, Екскаватор ЕО-2621, рік випуску 1990, Номер об`єкта: 168468, Номер державної реєстрації: НОМЕР_2 " та додано об`єкт "інший транспортний засіб, Екскаватор ЕО-2621, рік випуску 1990, Номер об`єкта: 168468, Номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , Заставна вартість усіх транспортних засобів 1 750 850,0 грн." Термін дії обтяження після внесених змін встановлено 07.04.2022. Вказані дії підтверджуються витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 05.02.2018 №54767861

26.04.2017 ухвалою суду надано дозвіл ліквідатору банкрута, арбітражному керуючому Звєздічеву М.О., на продаж майна банкрута в межах провадження у справі № 925/1342/14 та в порядку, погодженому комітетом кредиторів банкрута на зборах комітету кредиторів від 11.08.2016.

10.01.2018 платіжним дорученням № 01 на рахунок ПАТ "Сбербанк" перераховано 90 915,66 грн. з призначенням платежу: "Погашення забезпечених вимог згідно ст.45 ЗУ "Про банкрутство".

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії АТ "Сбербанк" з вимогою про скасування застави рухомого майна боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність з 21.10.2019 з введенням у дію КУзПБ.

Під час розгляду необхідно врахувати положення ч. 3 ст. 3 ГПК України, якою визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 14 ГПК України визначено принцип диспозитивності у господарському судочинстві, суть якого полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Застосування конкретного способу захисту прав та законних інтересів залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Звернення до господарського суду із позовною заявою/заявою, скаргою із зазначенням вимог та підстав такого звернення є реалізацією права особи на судовий захист та за своєю правовою природою є процесуальною дією в розумінні ч. 3 ст. 3 ГПК України, що зумовлює обов`язок суду розглянути спір із застосуванням до спірних правовідносин процесуального закону, чинного на дату звернення відповідної особи до суду та розгляду її позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор боржника арбітражний керуючий Звездічев М.О. звернувся до суду зі скаргою про визнання дій ПАТ "Сбербанк" неправомірними та скасування обтяження у вигляді застави рухомого майна - 27.02.2018.

На момент подачі скарги (27.02.2018) діяв Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, якою було передбачено таку процесуальну форму як оскарження дій (бездіяльності) учасників ліквідаційної процедури.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції згідно із Законом України від 22.12.2011 №4212-VI, чинній з 19.01.2013), у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Натомість, норми КУзПБ такої процесуальної форми не містять.

З урахуванням того, що скарга на дії учасників ліквідаційної процедури була подана під час дії Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", то обраний заявником спосіб захисту своїх порушених прав не суперечив Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а отже заявник має право на розгляд його вимог.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

КУзПБ передбачає особливості розгляду справ про банкрутство, частина 2 ст. 7 названого Кодексу визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника, як сторони у такому спорі, в межах справи про банкрутство. В такий спосіб законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті.

При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18).

Таким чином, у разі, коли боржник є стороною у спорі, такий спір має вирішуватися відповідно до ст. 7 КУзПБ господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство за правилами, визначеними ГПК України, в межах цієї справи.

Слід зауважити, що Банк не є особою, яка може проводити реєстрацію чи скасування записів про обтяження.

Як свідчать пояснення Банку, ліквідатор не надав йому, як заставодержателю жодних документів про реалізацію заставного майна.

Окрім того, сам же ліквідатор надав суду інформацію про те, що чотири заставлених транспортних засобів викрадені і їх місце знаходження невідомо.

Суд першої інстанції в даному випадку повинен був перевірити зазначену інформацію і дати їй відповідну правову оцінку.

Водночас, апеляційний суд вказує, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про скасування Державному реєстрі речових прав запис у про обтяження саме за скаргою Приватного виробничого підприємства "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Звездічева М.О., адже, прав ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" в особі ліквідатора Звєздічева М.О. в частині наявності обтяження у вигляді застави рухомого майна не порушено, оскільки власником транспортних засобів є покупець, який придбав автотранспорт та є його добросовісним набувачем.

З урахуванням позиції викладеної в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 02.02.2021 року, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення другої частини вимог апеляційної скарги стосовно закриття провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням вищенаведеного, висновки Господарського суду Черкаської області стосовно того, що обтяження на майно, є обмеженням, яке перешкоджає подальшому проведенню ліквідаційної процедури та містить недостовірну інформацію не відповідають вимогам Кодексу України з питань банкрутства, а тому підстави для задоволення скарги боржника в особі ліквідатора про скасування обтяжень є безпідставними, зроблені без дослідження повноти та належності доказів на обґрунтування виконання відповідачем своїх обов`язків через призму системного аналізу зазначених положень законодавства, що є підставою для скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Сбербанк" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020 у справі № 925/1342/14 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2020 у справі № 925/1342/14 скасувати.

3. Відмовити в задоволенні скарги ліквідатора ПВП "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" Звездічева М.О. на дії ПАТ "Сбербанк" і скасування в Державному реєстрі речових прав запису про обмеження.

4. Матеріали справи № 925/1342/14 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.06.2021 року.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.С. Копитова

Л.Л. Гарник