ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2021 р. Справа№ 910/14542/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Припутніцька Ю.В.

За участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 01.06.2021.

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 (суддя Балац С.В., м. Київ, повний текст рішення складено 12.02.2021)

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс»

про стягнення 3 973 783,20 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

24.09.2020 Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» (надалі - відповідач, скаржник) про стягнення 3 973 783,20 грн.

На обґрунтування позовних вимог Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» порушено строк виконання зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору договором поставки № 53-129-01-18-01552 від 19.09.2018, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогою про стягнення з відповідача 3 973 783,20 грн, з яких: 1 606 159,20 грн - пеня та 2 367 624,00 грн - штраф.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 (суддя Балац С.В., м. Київ, повний текст рішення складено 12.02.2021) позов задоволено повністю.

Судове рішення прийнято з посиланням на ст.ст. 42, 193, 218, 233 Господарського кодексу України (надалі - ГПК України), ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 11, 509, 530, 551, 712 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та мотивоване тим, що відповідачем не спростовано факт невиконання прийнятих на себе договірних зобов`язань у розрізі строку поставки продукції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» (далі- скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 та прийняти нове судове рішення, яким зменшити розмір заявлених штрафних санкцій з 90% до 10 % від заявленої суми.

У апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» вказує, що затримка поставки продукції відбулась не з вини останнього.

Крім того, на переконання скаржника, він вжив всі можливі заходи задля врегулювання ситуації, що склалася, зокрема як зазначає останній, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» звернулося із листом № 30 від 21.02.2019 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з проханням розглянути можливість продовження терміну поставки продукції, однак скаржник не отримав відповіді від позивача.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

07.04.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшов відзив б/н від 06.04.2021 на апеляційну скаргу відповідача, у відповідності до якого, позивач просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Разіної Т.І. суддів: Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 у справі № 910/14542/20 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/14542/20 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» про стягнення 3 973 783,20 грн; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/14542/20.

10.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/14542/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2021 у справі № 910/14542/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 залишено без руху.

19.03.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» надійшла заява вих. № 83 від 16.03.2021 про доручення документів до матеріалів справи. Вказану вище заяву суд апеляційної інстанції приймає, як заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 у справі № 910/14542/20 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 призначено на 20.04.2021.

20.04.2021 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 910/14542/20 до 01.06.2021.

01.06.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшло повідомлення про перейменування відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Вищевказані обставини, враховані колегією суддів Північного апеляційного господарського суду.

Явка представників сторін

01.06.2021 у судове засідання заявилися представники сторін.

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 01.06.2021 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким зменшити розмір заявлених штрафних санкцій з 90% до 10 % від заявленої суми.

Представник позивача у судовому засіданні 01.06.2021 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2018 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» (постачальником) укладено договір поставки № 53-129-01-18-01552 (надалі - Договір), (а.с. 18-27, т. 1).

У відповідності до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у Договорі, поставити кондиціонери автономні виробництва АТ «Завод «Екватор» (надалі - продукція) для потреб ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» (надалі - кінцевий споживач), а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у Договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначено у специфікації (п. 1.2 Договору).

Матеріали справи № 910/14542/20 містять специфікацію на поставку кондиціонерів автономних для ВП ЮУАЕС, яка підписана уповноваженими особами підприємств (а.с. 28-29, т. 1).

Із специфікації до Договору вбачається, що термін постачання продукції з 01.01.2019 по 01.03.2019.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що сума Договору становить 33 823 200,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 5 637 200,00 грн.

Відповідно до п. 5.4 Договору датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача.

Згідно з п. 7.2 Договору за порушення строку поставки продукції за Договором відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30 % вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення виконання зобов`язання. За прострочення поставки продукції понад 30 днів відповідач додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вартості несвоєчасно поставленої продукції.

В силу п. 7.9 Договору позовна давність, щодо стягнення штрафних санкцій передбачених п. 7.2, п. 7.3, п. 7.5 Договору, встановлюється тривалістю у два роки.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. 204 ЦК України спірний договір, укладений між сторонами, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі Договору № 53-129-01-18-01552 від 19.09.2018. Вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Положеннями ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення наведено й у ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» здійснено порушення строку поставки продукції за укладеним між сторонами спору Договором, а саме:

- відповідно до видаткової накладної від 12.04.2019 № РН-000020 - на 41 календарний день;

- відповідно до видаткової накладної від 18.04.2019 № РН-000022 - на 47 календарних днів;

- відповідно до видаткової накладної від 23.04.2019 № РН-000023 - на 47 календарних днів;

- відповідно до видаткової накладної від 24.04.2019 № РН-000024 - на 53 календарних дні.

Приписами статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою (штрафом, пенею).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені у сумі 1 606 159,20 грн та штрафу у розмірі 2 367 624,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які, в свою чергу, перевірені та визнані судом вірними.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Близьке за змістом правило міститься у ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, закріплено у п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

Так, 30.11.2020 на адресу Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» надійшла заява вих. № 67 від 27.11.2020, згідно з якою, відповідач просить зменшити розмір заявлених штрафних санкцій на 90 % до 10 % від заявленої суми (а.с. 96-97, т. 1)

Розглянувши вищевказану заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» про зменшення штрафних санкцій задоволенню не підлягає. З даним висновком погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Наявність/відсутність завданих позивачу збитків в результаті порушення відповідачем строків виконання зобов`язання за Договором, а також наявність/відсутність розрахунків за поставлену продукцію, не є предметом спору у даній справі.

Затримка здійснення поставки продукції з вини іншої юридичної особи не є підставою для уникнення від відповідальності за порушення умов Договору в частині прострочення термінів його виконання у розумінні приписів ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 ГК України (підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, наслідки якої відповідач мав усвідомлювати при укладенні Договору).

Разом з тим, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» до суду першої інстанції лист № 35/3995 від 12.03.2019 правомірно не прийнятий до уваги, так як викладена у вказаному листі інформація надається не стороною укладеного між сторонами спору Договору.

З урахуванням вищенаведеного, місцевий господарський суд, належним чином оцінивши матеріали справи, прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс», викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки судом першої інстанції було належним чином оцінено всі аргументи учасників справи.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20, а відтак у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Атомстройсервіс» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/14542/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу № 910/14542/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 14.06.2021.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко