ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" червня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1741/21

Господарський суд Київської області, у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ріжки» (09512, Київська обл., Таращанський р-н, с. Ріжки, вул. Нагірна, 1, код 36178555)

до 1. ОСОБА_1 (09512, Київська обл., Таращанський р-н, с. Ріжки, код НОМЕР_1 )

2. Приватного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» (09543, Київська обл., Таращанський р-н, с. Ківшовата, вул. Свободи, 1-А, код 39409102)

про визнання договору недійсним та визнання укладеною додаткову угоду

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ріжки» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою, в якій просить суд:

- Визнати недійсним договір оренди землі № 3-р від 25.02.2020 року укладеного між відповідачами Приватним сільськогосподарським підприємством «Жовтень» та ОСОБА_1 , право оренди якого зареєстровано Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51362485 від 27.02.2020 року, площею 2.8998 га.,кадастровий номер :02:004:0019;

- Визнати укладеною додаткову угоду про поновлення терміну дії Договору оренди земельної ділянки від 10.06.2014 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА РІЖКИ» та відповідачем - ОСОБА_1 право оренди зареєстровано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19567509 від 24.02.2015 року площею 2.8998 та., кадастровий номер :02:004:0019 в редакції позивача.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Згідно зі статтями 5, 7 і 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з ч.1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з ч. 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом пунктів 6, 15 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Натомість відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

З огляду на вимогу ст.14 Господарського процесуального кодексу України право визначати відповідача у спорі та обирати спосіб захисту належить позивачу, суд такими повноваженнями не наділений.

Предметом позовних вимог у даному випадку є визнання недійсним договору оренди землі № 3-р від 25.02.2020 року укладеного між відповідачами Приватним сільськогосподарським підприємством «Жовтень» та ОСОБА_1 та визнання укладеною додаткову угоду про поновлення терміну дії Договору оренди земельної ділянки від 10.06.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА РІЖКИ» та ОСОБА_1 .

Як вбачається з витягу з ЄДРЮОФОПГФ, сформованого на запит суду по ідентифікаційному номеру ОСОБА_1 , записів щодо її реєстрації як фізичної особи-підприємця не знайдено.

Отже, власником земельної ділянки, переданої в оренду відповідачу-2 згідно з оспорюваним правочином, є фізична особа, яка не була та не є станом на дату розгляду вказаного спору підприємцем, а відтак предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків такої фізичної особи.

Земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України тощо. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єктів господарювання та суб`єкта владних повноважень, розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, вирішення питань, що відповідно до закону необхідні для реалізації права на землю, про передачу земельної ділянки у користування.

Ураховуючи наведене, спір стосується захисту цивільного права, зокрема випливає із договірних відносин, є приватноправовим і за суб`єктним складом має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи - власника земельної ділянки.

Пунктом 1 частини першої статті 175 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За таких обставин, суд вирішив відмовити у прийнятті позовної заяви та повернути її заявнику.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. (частини 3, 4 ст.175 ГПК України).

Водночас суд роз`яснює позивачу його право звернутися з клопотанням про повернення сплаченого ним судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 20, п. 16 частини першої статті 175, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ріжки».

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ріжки» та додані до неї документи повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її складання відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 16.06.2021

Суддя Т.Д. Лилак