ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 Справа № 917/1668/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Іванко Л.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", 49000, м.Дніпро, просп. Олександра Поля, 40, ідент. код 30487219

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз", 37500, м.Лубни, вул.Льва Толстого, буд. 87, ідент. код 39581002

про стягнення 116 491,06 грн.

Без повідомлення учасників справи

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" про стягнення 116491,06 грн., які позивач вважає заборгованістю за Договором постачання природного газу № 11-ЛП від 04.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №917/1668/20, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторонам встановлено строк для надання заяв по суті справи.

На адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Дійсно, 04.01.2016 між Постачальником - ТОВ ТД Лубнигаз та Споживачем - ТОВ АТБ-МАРКЕТ було укладено договір постачання природного газу №11-ЛП.

Договір набуває чинності з дати його підписання та діє в частині постачання природного газу з 01.01.2016 по 31.12.2016, а в частині здійснення розрахунків між сторонами - до повного їх здійснення.

Згідно договору постачальник зобов`язався постачати споживачу необхідні (визначені в додатку 2 до Договору) та підтверджені у відповідний період постачання обсяги природного газу, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість газу у розмірі, строки та порядки, що визначені цим договором.

Відповідно до п.5.2 Договору, усього, з урахуванням ПДВ та тарифу на транспортування загальна ціна за 1000 куб.м природного газу становить 8173,44 грн.

Згідно п.5.9 Договору розрахунки споживача за природний газ здійснюються на умовах 100% попередньої оплати вартості планових (договірних) обсягів природного газу, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 5 робочих днів до початку газового місяця.

18.10.2016 було укладеного додаткову угоду №11 до договору постачання природного газу.

Додатковою угодою встановлено нову ціну на природний газ на рівні 8182,08 грн. за 1000 куб.м.

Пункт 14.2 розділу XIV договору №11-ЛП викладено в новій редакції, якою передбачено, що договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

За твердженням відповідача, наразі укладений договір постачання природного газу є чинним та обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, ТОВ ТД Лубнигаз не відмовляється від постачання природного газу споживачу ТОВ АТБ-МАРКЕТ і належним чином виконувало взяті на себе зобов`язання на умовах попередньої оплати у відповідності до п.5.9 Договору.

Натомість, ТОВ АТБ-МАРКЕТ своїм листом від 04.03.2020 № 14-2020-1182 повідомило постачальника ТОВ ТД Лубнигаз про укладення договору на закупівлю природного газу мережею ТОВ АТБ-МАРКЕТ на опалювальний сезон 2019-2020 років з єдиним постачальником.

При цьому, позивачем не було дотримано порядок зміни постачальника, передбачений розділом IX договору постачання природного газу №11-ЛП.

Зокрема, пропозицію про розірвання договору ТОВ АТБ-МАРКЕТ постачальнику не направило. Відповідач зазначає, що договір про розірвання №15/09-2020 до договору постачання природного газу №11-ЛП від 04.01.2016 ТОВ АТБ- МАРКЕТ було направлено постачальнику ТОВ ТД Лубнигаз 15.09.2020.

Разом з тим, відповідно до п.9.6 розділу IX договору №11-ЛП фактичне постачання природного газу новим постачальником може починатись виключно з першого числа розрахункового періоду наступного за тим, у якому з новим постачальником було укладено договір на постачання та за умови включення споживача до підтвердженої номінації нового постачальника в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Крім того, постачання природного газу здійснюється за трьома об`єктами ТОВ АТБ-МАРКЕТ: один в м.Пирятині Полтавської області, та два об`єкти - в м.Лубнах Полтавської області (на площі Ярмарковій, 30 та по вул.Монастирській, 71). Однак, згідно акту від 09.10.2019 ТОВ АТБ-МАРКЕТ припинено газопостачання шляхом відрізки за адресою: м.Лубни, площа Ярмаркова, 30. Припинення газопостачання проведено на підставі листа абонента про перехід на інший вид палива.

Таким чином, відповідач стверджує, що ТОВ АТБ-МАРКЕТ самостійно створило умови, за яких подальше виконання взятих на себе договірних зобов`язань ТОВ ТД Лубнигаз стало неможливим. Відтак, на думку відповідача, ТОВ АТБ-МАРКЕТ фактично здійснило односторонню відмову від зобов`язання.

Укладений договір постачання природного газу №11-ЛП не передбачає можливість односторонньої відмови від зобов`язання.

У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. (ч.4 ст.188 ГК України).

Враховуючи викладене, відповідач зазначає, що договір постачання природного газу №11-ЛП від 04.01.2016, укладений між ТОВ ТД Лубнигаз та ТОВ АТБ-МАРКЕТ є чинним, постачальник не відмовляється від його виконання, готовий здійснити постачання газу споживачу, повне виконання договору ускладнюється виключно через поведінку споживача ТОВ АТБ- МАРКЕТ, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач не погоджується з доводами відповідача.

Зокрема, щодо доводів відповідача, про те, що Договір постачання природного газу № 11-ЛП від 04.01.2016 р. є чинним та обов`язковим до виконання позивач, з посиланням на Правила постачання природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 та Закон України "Про ринок природного газу" зазначив про те, що неодноразово звертався з повідомленням про зміну постачальника, що в розумінні Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496, є пропозицією розірвати договір. А 15.09.2020 року направив відповідачу договір про розірвання договору постачання природного газу № 11-ЛП від 04.01.2016 року, який, як стверджує позивач, відповідач проігнорував.

Частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. В свою чергу Законом України Про ринок природного газу встановлено, що постачальник має право на вільний вибір постачальника, а діючий постачальник не має права встановлювати умови для припинення договору постачання, які обмежують право споживача на зміну постачальника. Тобто, Законом встановлено, що споживач має право припинити діючий договір постачання та укласти новий за своїм вибором.

Крім цього, у відповіді на відзив, позивач звертає увагу, що, окрім повідомлення про зміну постачальника та направлення договору про розірвання № 15/09-2020р. від 15.09.2020 р. до Договору № 11-ЛП постачання природного газу від 04.01.2016 р. - не погоджував з відповідачем обсяги постачання природного газу на 2019 та 2020 рік, що є істотними умовами договору, що свідчить про намір припинити постачання газу від ТОВ ТД ЛУБНИГАЗ, а також на той факт, що у ТОВ АТБ- МАРКЕТ відсутня заборгованість перед відповідачем за поставлений газ.

У поданому суду запереченні щодо відповіді на відзив відповідач не погоджується з аргументами, викладеними позивачем. При цьому, зазначає наступне.

Позивач, обгрунтовуючи свою незгоду з міркуваннями, викладеними у відзиві відповідача посилається на своє право вільного вибору постачальника, на підтвердження чого наводить відповідні норми Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та Закон України "Про ринок природного газу".

Разом з тим, позивач ТОВ АТБ-МАРКЕТ повністю проігнорував порядок зміни постачальника, передбачений розділом IX договору постачання природного газу №11-1П та розділом IV Правил постачання природного газу.

Так, відповідно до абз.2 ч.2 р. IV Правил постачання природного газу зміні постачальника має передувати укладання договору постачання природного газу з новим постачальником та розірвання договору постачання природного газу з діючим постачальником.

Відповідно до ч.4 р. IV Правил постачання природного газу кожен споживач, який має намір змінити постачальника, повинен виконати свої зобов`язання по розрахунках за природний газ перед діючим постачальником (або укласти з ним графік реструктуризації заборгованості за природний газ, якого має дотримуватись) та підписати з ним угоду про розірвання договору постачання природного газу або його призупинення в частині постачання природного газу з дати, з якої постачання природного газу буде здійснювати новий постачальник, відповідно до пункту 5 цього розділу.

Як стверджує відповідач, в порушення вказаних норм, ТОВ АТБ-МАРКЕТ договір постачання з ТОВ "ТД Лубнигаз не розірвало, натомість, постфактум, листом №14-2020-1182 від 04.03.2020 повідомило постачальника про укладення договору на закупівлю природного газу на опалювальний сезон 2019-2020 роки з єдиним постачальником.

Отже, на момент направлення ТОВ "ТД "Лубнигаз" договору про розірвання №15/09-2020 до договору постачання природного газу №11-ЛП споживач ТОВ АТБ- МАРКЕТ вже провів зміну постачальника, порушивши абз.2 ч.2 р. IV Правил постачання природного газу.

Таким чином, за твердженням відповідача, ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" грубо порушило процедуру розірвання договору постачання природного газу та зміни постачальника, та фактично здійснило односторонню відмову від зобов`язання, що є неприпустимим у відповідності до ст.525 ЦК України та ч.7 ст.193 ГК України.

Укладений договір постачання природного газу №11-ЛП також не передбачає можливість односторонньої відмови від зобов`язання.

Зважаючи на викладене, посилаючись на норми ч.4 ст.188 ГК України, відповідач вказує, що договір постачання природного газу №11 -ЛП від 04.01.2016, укладений між ТОВ ТД Лубнигаз та ТОВ АТБ-МАРКЕТ не можна вважати розірваним, постачальник не відмовляється від його виконання.

При цьому, відповідач звертає увагу, що твердження позивача про те, що начеб-то Відповідач у своєму відзиві сам вказує, що позивач неодноразово звертався з повідомленням про зміну постачальника... не відповідає дійсності.

За даними відповідача, жодних повідомлень про зміну постачальника у порядку встановленому законодавством ТОВ ТД Лубнигаз від ТОВ АТБ-МАРКЕТ не отримувало.

Листом №14-2020-1182 від 04.03.2020, ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" повідомило ТОВ "ТД "Лубнигаз" про укладення договору на закупівлю природного газу на опалювальний сезон 2019-2020 роки з єдиним постачальником, після фактичної заміни постачальника, що є порушенням р. IV Правил постачання природного газу.

Те саме стосується договору про розірвання №15/09-2020 до договору постачання природного газу №11-ЛП, оскільки споживач ТОВ АТБ-МАРКЕТ на момент її направлення фактично провів зміну постачальника.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд, встановив:

04 січня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю АТБ-МАРКЕТ (далі - Позивач/Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (далі Відповідач/Постачальник) укладено Договір № 11-ЛП (далі - Договір) постачання природного газу. Відповідно до умов Договору відповідач зобов`язувався на умовах визначених договором, постачати позивачу необхідні (що визначені в додаткових угодах до Договору) та підтверджені у відповідний період постачання обсяги природного газу, а позивач зобов`язувався своєчасно оплачувати відповідачу вартість газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Згідно пункту 5.3 Договору, вартість фактично поставленого споживачу обсягу природного газу протягом відповідного газового місяця, визначається як добуток ціни природного газу та обсягу фактично поставленого споживачу природного газу за відповідний розрахунковий період згідно з актами приймання-передачі.

За умовами п. 5.8 та п. 5.9 Договору, розрахунковим періодом є відповідний газовий місяць. Розрахунки Споживача за природний газ здійснюються на умовах 100% попередньої оплати вартості планових (договірних) обсягів природного газу шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника не пізніше 5 (п`яти) робочих днів до початку газового місяця. Інший порядок розрахунків може визначатися сторонами у додатковій угоді до Договору.

Згідно п.5.11. Договору, у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період.

У відповідності до п.п.9.3, 9.4 Договору постачальник може вимагати від споживача виплати справедливої та обгрунтованої компенсації, якщо така компенсація (її розмір) буде узгоджено сторонами у відповідній додатковій угоді до Договору (про розірвання чи призупинення Договору в частині постачання природного газу) у зв"язку зі зміною постачальника.

Споживач зобов"язаний здійснити з постачальником розрахунки за поставлений природний газ та підписати з постачальником додаткову угоду до Договору про розірвання або призупинення Договору, а в частині постачання природного газу не пізніше дати, з якої постачання природного газу буде здійснювати новий постачальник. У додатковій угоді про призупинення дії Договору сторони в обов"язковому порядку погоджують всі необхідні умови, які сторони вважають істотними для відновлення дії Договору в частині постачання природного газу.

За умови дотримання вищезазначених умов зміна постачальника має бути завершена протягом періоду часу, який не перевищує 21 день з дати отримання постачальником повідомлення споживача про його намір змінити постачальника.

В п.13.3 Договору сторони погодили, що усі зміни та доповнення до Договору оформляються шляхом укладання додаткових угод до Договору, які підписуються повноважними представниками сторін та скріплюються печатками сторін, крім випадків, визначених у п.13.4 та 13.5 Договору.

18.10.2016 р. сторонами було погоджено та підписано Додаткову угоду №11 до Договору постачання природного газу № 11-ЛП від 04.01.2016, в якій сторони змінили та визначили ціну за 1000 куб. м. газу з 01 листопада 2016 року та виклали п. 14.2 Договору у наступній редакції:

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що починаючи з дати укладення договору сторони вели співробітництво щодо постачання природного газу, але починаючи з 2018 року відповідач почав порушувати умови договору відносно постачання газу згідно сплачених позивачем рахунків, які надавав для оплати відповідач. Так, на початок 2018 року дебет ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" перед ТОВ "Торговий Дім "Лубнигаз" становив 154 710,80 гри, що підтверджується угодою про взаємні розрахунки.

За даними позивача, протягом 2018-2019 років ТОВ "АТБ-Маркет" здійснило наступні оплати за газ відповідачу:

- 40 810,01 грн. згідно платіжного доручення № 168107 від 22.01.2018 р. на підставі розпорядження на оплату № 13 від 17.01.2018 р.;

- 7 135,50 грн. згідно платіжного доручення № 404475 від 21.02.2018 р. на підставі розпорядження на оплату № 9 від 19.02.2018 р.;

- 98 317,80 грн. згідно платіжного доручення № 851202 від 18.12.2018 р. на підставі рахунку № 821 від 05.12.2018 р.;

- 8 413,20 грн. згідно платіжного доручення № 267632 від 01.02.2019 р. на підставі рахунку № 397 від 31.12.2018 р. (копії додаються).

По закінченню кожного звітного періоду сторони підписували Акти приймання-передачі природного газу:

- Акт приймання-передачі природного газу № 1274 від 31.12.2017 р. на суму 12 587,16 грн. за грудень 2017 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 413 від 31.12.2017 р. на суму 10 565,65 грн. за грудень 2017 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 169 від 31.01.2018 р. на суму 18 184,82 грн. за січень 2018 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 3 від 31.01.2018 р. на суму 15 793,21 грн. за січень 2018 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 239 від 28.02.2018 р. на суму 17 807,27 грн. за лютий 2018 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 53 від 28.02.2018 р. на суму 25 066,61 грн. за лютий 2018 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 140 від 31.03.2018 р. на суму 22 842,84 грн. за березень 2018 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 555 від 31.03.2018 р. на суму 18 388,39 грн. за березень 2018 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 204 від 30.04.2018 р. на суму 1 265,40 грн. за квітень 2018 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 1191 від 30.11.2018 р. на суму 24 439,00 грн. за листопад 2018 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 341 від 30.11.2018 р. на суму 17 542,70 грн. за листопад 2018 року;

- Акт приймання-передачі природного газу № 397 від 31.12.2018 р. на суму 8 413,20 грн. за грудень 2018 року.

Враховуючи наявність на початок 2018 року дебіторської заборгованості ТОВ "ТД "Лубнигаз" перед ТОВ "АТБ-МАРКЕТ у розмірі 154 710,80 грн., а також оплати: 40 810,01, грн.; 7 135,50 грн.; 98 317,80 грн.; 8 413,20 грн.,

загальний розмір оплат в даному періоді за даними позивача становив 309 387,31 грн.

Додатково, оплата рахунків позивачем до 2018 року підтверджується довідкою з АТ Райффайзен Банк Аваль від 14.09.2020 р. за вих. № Д4-ВЗ/62/283 з додатком.

За твердженням позивача, в той же час, за той же період відповідач поставив позивачу природного газу на суму 192 896,35 грн., що підтверджується вищевказаними актами приймання-передачі природного газу, в результаті чого утворилося сальдо на кінець періоду у розмірі 116 491,06 грн (оборотно- сальдова відомість додається).

За даними позивача, остання поставка природного газу була здійснена 31.12.2018 року, згідно акту приймання-передачі природного газу № 397 від 31.12.2018 року. Остання передплата за газ була здійснена 01.02.2019 року за платіжним дорученням № 267632 на суму 8 413,20 грн. на підставі рахунку № 397 від 31.12.2018 року виставленого ТОВ "ТД "Лубнигаз, але, як стверджує позивач, постачання газу так здійснене і не було, а фактичне співробітництво між сторонами припинилося.

Таким чином, сальдо з передоплати позивачем за договором склало 116 491,06 грн.

У пункті 13.9 Договору вказано, що "Сторона за Договором вважається повідомленою належним чином, якщо відповідне повідомлення надіслано стороні рекомендованим листом з повідомленням за адресою, яка зазначена в Договорі. Датою отримання таких повідомлень вважається дата їх вручення представнику сторони або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Зазначено, що 15.09.2020 року позивач направив відповідачу рекомендованим листом з повідомленням вимогу від 15.09.2020 р. за вих. № 15/09/20, щодо повернення передплати у розмірі 116 491,06 грн. на розрахунковий рахунок позивача у семиденний строк, а також пропонувалося підписати угоду про взаємні розрахунки за період з 01.01.2018 р. по 15.09.2020 р. в рамках співробітництва по договору № 11-ЛП постачання природного газу від 04.01.2016 року, а також направлявся Договір про розірвання № 15/09-2020 від 15.09.2020 р. до Договору № 11-ЛП постачання природного газу від 04.01.2016 р. в двох екземплярах та пропонувалося підписати даний договір про розірвання договору постачання та повернути на адресу позивача підписані документи.

Пропозиція позивача про розірвання договору залишена відповідачем без реагування, а вимога про повернення передплати без задоволення.

За даних обставин, позивач, посилаючись на п.п.11.2 та 11.3 Договору звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з позовом про стягнення з відповідача суми передплати в судовому порядку.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено судом, між сторонами укладено договір № 11-ЛП постачання природного газу від 04.01.2016, за умовами якого відповідач зобов`язувався на умовах визначених договором, постачати позивачу необхідні (що визначені в додаткових угодах до Договору) та підтверджені у відповідний період постачання обсяги природного газу, а позивач зобов`язувався своєчасно оплачувати відповідачу вартість газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання та діє в частині постачання природного газу з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року, а в частині здійснення розрахунків між сторонами - до повного їх здійснення (п.14.1 Договору).

За умовами п.14.2 Додаткової угоди № 11 до Договору, Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріали справи не містять доказів припинення дії Договору, тому він є чинним на час розгляду спору.

Відповідно до п.5.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 11) загальна ціна за 1000 куб.м природного газу з урахуванням ПДВ та тарифу на транспортування становить 8182,08 грн.

Згідно п. 5.9 Договору, розрахунки Споживача за природний газ здійснюються на умовах 100% попередньої оплати вартості планових (договірних) обсягів природного газу шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника не пізніше 5 (п`яти) робочих днів до початку газового місяця. Інший порядок розрахунків може визначатися сторонами у додатковій угоді до Договору.

Позивач в рахунок здійснення попередньої оплати за Договором перерахував відповідачу 309387,31 грн., однак постачальник поставив газ на суму 192896,35 грн. Решту суми - 116491,06 грн. позивач вважає заборгованістю просить стягнути з відповідача, оскільки, як зазначив позивач постачання газу здійснене не було, а фактичне співробітництво між сторонами припинилося.

Як свідчать матеріали справи, листом №14-2020-1182 від 04.03.2020 споживач повідомив постачальника про укладення договору на закупівлю природного газу на опалювальний сезон 2019-2020 роки з єдиним постачальником.

Враховуючи вищезазначене, ТОВ «АТБ-Маркет» пропонувало ТД`Лубнигаз» повернути 116491,06 грн. - надлишково сплачені кошти за Договором про постачання природного газу № 11-ЛП від 04.01.2016 року.

15.09.2020 року позивач направив відповідачу рекомендованим листом з повідомленням вимогу від 15.09.2020 р. за вих. № 15/09/20, щодо повернення передплати у розмірі 116 491,06 грн. на розрахунковий рахунок позивача у семиденний строк, а також пропонувалося підписати угоду про взаємні розрахунки за період з 01.01.2018 р. по 15.09.2020 р. в рамках співробітництва по договору № 11-ЛП постачання природного газу від 04.01.2016 року, а також направлявся Договір про розірвання № 15/09-2020 від 15.09.2020 р. до Договору № 11-ЛП постачання природного газу від 04.01.2016 р. в двох екземплярах.

За умовами п. 9.4 Договору споживач зобов"язаний здійснити з постачальником розрахунки за поставлений природний газ та підписати з постачальником додаткову угоду до Договору про розірвання або призупинення Договору.

Відповідно до абз.2 ч.2 р. IV Правил постачання природного газу зміні постачальника має передувати укладання договору постачання природного газу з новим постачальником та розірвання договору постачання природного газу з діючим постачальником.

Відповідно до ч.4 р. IV Правил постачання природного газу кожен споживач, який має намір змінити постачальника, повинен виконати свої зобов`язання по розрахунках за природний газ перед діючим постачальником (або укласти з ним графік реструктуризації заборгованості за природний газ, якого має дотримуватись) та підписати з ним угоду про розірвання договору постачання природного газу або його призупинення в частині постачання природного газу з дати, з якої постачання природного газу буде здійснювати новий постачальник, відповідно до пункту 5 цього розділу.

В порушення вказаних норм, ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» договір постачання з ТОВ «ТД «Лубнигаз» не розірвало, натомість, листом №14-2020-1182 від 04.03.2020, повідомило постачальника про укладення договору на закупівлю природного газу на опалювальний сезон 2019-2020 роки з єдиним постачальником.

Отже, на момент направлення ТОВ «ТД «Лубнигаз» договору про розірвання №15/09-2020 до договору постачання природного газу №11 - ЛП споживач ТОВ «АТБ- МАРКЕТ» вже провів зміну постачальника, порушивши абз.2 ч.2 р. IV Правил постачання природного газу.

Таким чином, ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» порушило процедуру розірвання договору постачання природного газу та зміни постачальника, та фактично здійснило односторонню відмову від зобов`язання.

Одностороння відмова від виконання даного Договору зі сторони споживача не передбачена.

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст.651 Цивільного кодексу України (далі ЦК), зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за загальним правилом, встановленим як чинним господарським, так і чинним цивільним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку.

Позивачем не надано суду доказів, що свідчили б про розірвання Договору в порядку, встановленому Договором. При цьому, одностороння відмова від виконання даного Договору зі сторони споживача Договором не передбачена.

За таких обставин, Договір є чинним, що є підставою для застосування в даному спорі п.5.11 Договору, згідно якого, у разі переплати, сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясувавши викладені обставини, подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, вимоги позивача про стягнення 116491,06 грн. визнаються судом необґрунтованими та підлягають відхиленню в повному обсязі.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії), від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Водночас вимога пункту 1 статті 6 названої Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Іванко Л.А.