ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021р. Справа № 917/63/21

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Мілк", б-р Я.Гашека, буд.18, кв.49, м.Київ, 02090,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" вул.Індустріальна, буд.2, м.Лубни, Полтавська область, 37506, код ЄДРПОУ 00446813

про cтягнення 1 555 373,81 грн.

без участі представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт-Мілк" (далі - ТОВ "Смарт-Мілк", позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 68/21 від 18.01.2021р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" (далі - ТОВ "Лубенський молочний завод", відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки №06-19 від 18.01.2019р. на загальну суму 1 555 373,81 грн., з яких 1 512 253,40 грн. - основний борг та 43 120,41 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов"язань в частині проведення розрахунків за отриманий товар, у зв"язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на день звернення позивачем з позовом не погашена.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2021р. зазначений позов передано на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.01.2021р. позовну заяву ТОВ "Смарт-Мілк" прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі № 917/63/21. Справу постановлено розглядати у порядку загального провадження; призначено підготовче засідання у справі на 23.02.2021р., встановлені строки подання сторонами заяв по суті справи.

22.02.2021р. від представника позивача надійшло клопотання з додатками (вх. №1998 від 22.02.2021р. - а.с.95-97) про проведення підготовчого засідання за його відсутності. Також, в клопотанні позивач зазначає що, станом на 22.02.2021р. відповідачем частково сплачена заборгованість в розмірі 107 136,40 грн., що підтверджується доданими до клопотаннями виписками по рахункам.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.02.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 25.03.2021р., повторно зобов"язано сторони надати заяви по суті справи.

Підготовче засідання 25.03.2021р. не відбулося у зв"язку з відпусткою Ореховської О.О., у зв"язку з чим ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.03.2021р. визначені нові дата та час розгляду справи у підготовчому засіданні - 27.04.2021р. о 10год. 00хв.

27.04.2021р. від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 4627 - а.с. 110-112) про проведення підготовчого засідання за його відсутності. Крім того, у зазначеному клопотанні позивач повідомив про часткову сплату позивачем суми боргу в розмірі 60 000,00грн. (виписки по рахунку додані до клопотання), а також зазначив, що в іншій частині позивачем заявлені позовні вимоги підтримуються у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.04.2021р. закрито підготовче провадження у справі № 917/63/21, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.05.2021р. Явка представників сторін в судове засідання обов`зковою не визнавалась.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення - ухвали суду від 27.04.2021р. (а.с. 116, 117).

26.05.2021р. від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 5725 ) про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами. Крім того, у зазначеному клопотанні представник позивача повідомив про часткове погашення відповідачем заборгованості, а саме суми основного боргу у загальному розмірі 217 136,40грн., станом на 26.05.2021р. заборгованість відповідача становить 1 295 117,00грн., а також зазначив, що в решті частині позивачем заявлені позовні вимоги підтримуються у повному обсязі.

Клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності не суперечить вимогам чинного законодавства та задовольняється судом.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Згідно ст.113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 25.05.2021р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

18.01.2019р. між ТОВ "Смарт-Мілк" (позивач, за умовами договору - ростачальник) та ТОВ "Лубенський молочний завод" (відповідач, за умовами договору - покупець) укладено Договір поставки № 06-19 (а.с.13-17) (далі - Договір).

Договір стає чинним з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань даного Договору та або додатковими угодами (п. 10.1. Договору).

Договір поставки № 06-19 від 18.01.2019р. підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Умовами зазначеного договору сторони погодили, зокрема, наступне:

- постачальник зобов`язується поставляти покупцю товар, згідно асортименту та кількості, визначених Покупцем (п.1.1. Договору), а покупець в свою чергу бере на себе зобов`язання приймати товар, визначений даним договором та оплачувати його (п.1.3. Договору);

- документом, що визначає асортимент, кількість та ціну товару, поставленого за даного договору, є накладна постачальника з відміткою (підписом) покупця про отримання (п.1.2. Договору);

- загальна сума договору складається з сум грошових коштів всіх товарних (товарно- транспортних або видаткових) накладних, підписаних сторонами протягом терміну дії даного договору на фактично поставлений товар (п.1.4. Договору);

- постачання товару здійснюється в кількості та асортименті, зазначеному в замовленні покупця протягом 10 днів з моменту узгодження даної заявки до замовлення (п. 2.2. договору);

- право власності на товар та ризик його втрати переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженою матеріально - відповідальною особою останнього товарної (товарно-транспортної) накладної, яка засвідчує факт передачі товару покупцю (п. 2.4. Договору);

- розрахунки за товари, що постачаються за даним Договором, здійснюються покупцем у такий спосіб: відстрочення платежу з моменту підписання видаткової накладної на 30 календарних днів (п. 4.1. Договору);

- постачальник періодично направляє покупцеві акти звірок. Покупець зобов`язаний повернути підписаний акт звірки не пізніше 14 календарних днів з моменту його отримання (п. 4.3. Договору);

- у випадку протермінування вказаного у п. 4.1. Договору терміну платежів покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. В разі системного порушення покупцем п. 4.1. даного Договору постачальник залишає за собою право зменшити термін відстрочки платежу, про зміну терміну відстрочки платежу постачальник повідомляє покупця письмово за адресою, яка зазначена в цьому Договорі або за місцезнаходженням сторони згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних особі, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (п.6.2. Договору);

- у випадку прострочення продавцем поставки товару у встановлений Договором термін, покупець має право нарахувати продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару, за кожен день такого прострочення (п.6.3. договору);

- штрафні санкції (штраф, пеня, неустойка) можуть бути нараховані тільки на підставі письмової вимоги, яка направляється на адресу зазначену в цьому Договорі або за місцезнаходженням сторони згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних особі, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (п.6.6. Договору).

Як свідчать матеріали справи позивач за період з 06.08.2020р. по 10.11.2020р. на виконання взятих на себе за Договором зобов`язань здійснив поставку товару відповідачу, що підтверджується наявними у матеріалах справи (а.с. 18-50):

- копіями двостороннє підписаних видаткових накладних № 69 від 06.08.2020р. на загальну суму 474 315,60грн., № 71 від 11.08.2020р. на загальну суму 7 136,40грн., № 72 від 14.08.2020р. на загальну суму 25 200,00грн., № 75 від 20.08.2020р. на загальну суму 65 377,80грн., № 77 від 26.08.2020р. на загальну суму 50 400,00грн., № 80 від 02.09.2020р. на загальну суму 162 772,20грн., № 82 від 08.09.2020р. на загальну суму 209 562,00грн., № 84 від 09.09.2020р. на загальну суму 25 200,00грн., № 86 від 14.09.2020р. на загальну суму 22 905,00грн., № 92 від 13.10.2020р. на загальну суму 384 601,20грн., № 100 від 10.11.2020р. на загальну суму 232 096,80грн.;

- товарно-транспортними накладними: №Р69 від 06.08.2020р., № Р80 від 02.09.2020р., № Р82 від 08.09.2020р., № Р86 від 14.09.2020р., № Р92 від 13.10.2020р., № Р100 від 10.11.2020р.;

- квитанціями ТОВ "Нова пошта": від 11.08.2020р., від 14.08.2020р., від 20.08.2020р., від 26.08.2020р.;

- податковими накладними: № 3 від 06.08.2020р., № 5 від 11.08.2020р., № 7 від 14.08.2020р., № 9 від 20.08.2020р., № 11 від 26.08.2020р., № 1 від 02.09.2020р., № 3 від 08.09.2020р., № 5 від 09.09.2020р., № 7 від 11.09.2020р., № 4 від 13.10.2020р., № 3 від 10.11.2020р.

Відповідач взяті на себе договірні щодо своєчасної оплати поставленого товару виконував неналежним чином у зв"язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Позивач на адресу відповідача направив претензію від 12.11.2020р. за вих. № 12/11-20 про сплату боргу в сумі 1 891 110,88грн. (а.с.74-75), яка залишена останнім без виконання.

В подальшому, між сторонами було підписано Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020р. по 08.12.2020р. за Договором поставки № 06-19 від 18.01.2019р., відповідно до якого станом на 08.12.2020р. сторони узгодили наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 1 739 289,68грн. (а.с. 52-53).

За розрахунком позивача на дату подання позову заборгованість відповідача за поставлений товар становить 1 512 253,40грн. (виписки по рахунку позивача - а.с. 54-62).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 512 253,40грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного Договору поставки №06-19 від 18.01.2019р. Крім цього, позивач на підставі умов Договору та приписів чинного законодавства України нарахував та заявив до стягнення з відповідача 43 120,41 пені.

Під час провадження у справі позивач повідомив про часткову сплату відповідачем суми основного боргу у розмірі 217 136,40грн., на підтвердження чого надав виписки по рахунку (а.с. 96-97,111-112).

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору № №060-19 від 18.01.2019р., кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки та договору купівлі-продажу.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Факт поставки позивачем товару відповідачеві підтверджується матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату поставленого товару здійснив не у повному обсязі, у зв"язку з чим нього виникла заборгованість, яка на момент звернення позивача з позовом становить 1 512 253,40грн.

Крім того, факт наявності заборгованості у відповідача також підтверджується підписаним між сторонами Актом звірки взаємних розрахунків (а.с 52-53).

За повідомленням позивача після звернення ним з позовом до суду відповідач частково погасив суму основного боргу в розмірі 217 136,40,00грн., станом на 26.05.2021р. заборгованість відповідача становить 1 295 117,00грн.

Вказана обставина є підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 217 136,40грн. згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Отже, з урахуванням зазначеного, залишок заборгованості за поставлений товар становить 1 295 117,00грн.

Доказів того, що відповідач здійснив оплату поставленого позивачем товару у повному обсязі матеріали справи не містять.

Суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого товару і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 1 295 117,00грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За неналежне виконання відповідачем умов Договору позивач заявив до стягнення з відповідача 43 120,41грн. пені (розрахунок - а.с.8-12).

Відповідач зауважень чи заперечень щодо нарахування чи розрахунку пені не надав.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6.2. Договору сторони погодили, що у випадку відтермінування вказаного у п.4.1. договору терміну платежів Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день протермінування .

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіряючи розмір заявленої позивачем до стягнення пені суд встановив, що позивач, здійснюючі обрахування пені, при визначенні початку перебігу строку прострочення, з якого починається нарахування пені, не врахував приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Крім цього, позивачем при визначенні розміру пені допущено математичні неточності.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені суд встановив завищення суми пені (перевірка правильності розрахунку здійснена за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій "ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3"). Судом здійснено розрахунок пені за вказані позивачем періоди та суми боргу і встановлено, що до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 42 838,58грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 217 136,40грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 295 117,00грн. основного боргу та 42 838,58грн. пені обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Позивач у позовній заяві просить суд покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

У позовній заяві позивач визначив орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які складаються з витрат на оплату судового збору в сумі 23 583,80грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 15 000,00грн.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по вказаній справі суд виходить з наступного.

За ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При подачі даного позову позивачем сплачено 23 583,80грн. судового збору за платіжним дорученням від 12.01.2021р. № 617 на суму 22 683,80грн. та від 12.01.2021р. № 618 на суму 900,00грн. (а.с. 5,6). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено виписками про зарахування судового збору від 13.01.2021р. (а.с. 84,85).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 217 136,40грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору, то судовий збір, сплачений за подання позову в частині стягнення заборгованості в сумі 217 136,40 грн., який становить 3 292,39грн., підлягає поверненню з Державного бюджету позивачу, який сплатив вказаний судовий збір.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені судом частково, то витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимоги - в сумі 20 287,13грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00грн.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надано: копію Договору про надання правничої допомоги від 12.01.2021р., укладений між ТОВ "Смарт-Мілк" та ОСОБА_1 , копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6431, виданого на ім`я Калініна Марата Івановича, ордер на надання правової допомоги серії КВ №456563 від 12.01.2021р. (а.с. 76-78).

Всупереч приписам ч. 3 ст. 126 ГПК України детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, їх вартість та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивач суду не надав, що унеможливлює визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що до закінчення судових дебатів додаткові докази витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, позивач суду не надав, клопотання про надання вказаних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, позивач не заявив.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що судові витрати в сумі 15 000,00грн., понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, документально не обґрунтовані, а тому не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", (вул. Індустріальна, 2, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ідентифікаційний код 3005228) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Мілк", б-р Я.Гашека, буд.18, кв.49, м.Київ, 02090, ) 1 295 117,00грн. основного боргу, 42 838,58грн. пені, 20 287,13грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Закрити провадження в частині стягнення основного боргу в сумі 217 136,40грн.

4. В іншій частині - у позові відмовити.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Смарт-Мілк" ( б-р Я.Гашека, буд.18, кв.49, м. Київ, 02090, ) з Державного бюджету України 3 292,39грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення від 12.01.2021р. № 617 на суму 22 683,80грн., яке знаходиться в матеріалах справи № 917/63/21.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Повне рішення складено 07.06.2021р.

Суддя О.О. Ореховська