РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021Справа № 910/5718/21
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03680) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (вул. Гоголя, буд. 1, м. Львів, 79007)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІН" (вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 3, м. Київ, 01042)

про стягнення 78 070,99 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІН" про стягнення 78 070,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням відповідачем виконання зобов`язання за договором поставки № Л/НХ-20387/НЮ від 22.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5718/21, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/5718/21 від 13.04.2021 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана представниками позивача та відповідача, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.09.2020 між Акціонерним товариством "Укрзалізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КІН" укладено поставки № Л/НХ-20387/НЮ (надалі також - договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується у 2020 році поставити Покупцеві товар, зазначений в Специфікації №1 (Додаток №1 до даного договору), а Покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно з п. 1.2 договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару: Накладка полозу струмоприймача Код ДК 021:2015 - 34630000-2 (Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху). Код УКТЗЕД: .

За приписами пунктів 1.3, 1.4, 1.5 договору, кількість товару: 867 шт (визначається в Специфікації №1 (Додаток №1)). Виробник товару, країна походження: ТОВ «КІН», Україна. Рік виготовлення товару: 2020.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору, Постачальник повинен поставити Покупцеві товар, якість якого відповідає наступним нормативним документам умовам: ТУ У 30.2-1:2016/27.10.2016 р.

Підтвердженням якості товару з боку Постачальника є наступні документи: паспорт, декларація постачальника про відповідність.

Як визначено уу п. 3.1 договору, ціна товару визначається даним Договором і приймається Сторонами в національній валюті України - гривні.

Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації №1 (Додаток №1).

Ціна за одиницю товару визначається у Специфікації №1 (Додаток №1).

У п. 3.2 договору вказано, що сума цього Договору на момент його підписання становить: 11054250,00 грн, у тому числі ВДВ 20% 1842375,00 грн.

За приписами пунктів 5.1-5.4 договору, Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP за правилами «ІНКОТЕРМС-2010», за реквізитами, зазначеними в заявці Покупця (реквізити виробничого структурного підрозділу регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця").

Поставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів тільки на підставі наданої письмової заявки Покупця, яка вважається дозволом на поставку товару та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару, але не пізніше строку дії Договору.

Зі сторони Покупця заявку підписують з урахуванням вимог Статуту Покупця щонайменше дві такі уповноважені особи; директор виконавчий регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), перший заступник директора виконавчого регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), заступник директора виконавчого регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки).

Покупець не несе відповідальності та обов`язку оплати за поставлений товар за заявкою, яка підписана іншими особами, ніж тими, що визначені у п. 5.2.1 цього Договору.

Заявка Покупця, яка вважається дозволом на поставку товар та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару, здійснюється з електронної адреси Покупця () на електронну адресу Постачальника ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з подальшою її відправкою поштою (рекомендованою кореспонденцією). Датою подання заявки відповідно до п. 5.2 вважається дата відправлення на електронну адресу Постачальника.

Акт прийманння-передачі або видаткова накладна та інші первинні документи, що стосуються виконання цього Договору та приймання продукції, підписують з урахуванням вимог Статуту Покупця щонайменше дві уповноважені особи: заступник директора виконавчого регіональної філії «Львівська залізниця», (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії «Львівська залізниця», (особа, що виконує його обов`язки), начальник дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), заступник начальника дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), начальник служби регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), заступник начальника служби регіональної філії Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки); головний інженер служби регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки); начальник виробничого структурного підрозділу регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки).

Місце поставки товару: (НХ) Служба організації та проведення закупівель - код філії 937, 79025, м. Львів, вул. Широка, 2.

Датою поставки товару вважається дата підписання Сторонами акту приймання-передачі товару.

Як визначено у п. 5.8 договору, Для цілей цього Договору - відповідно до ст. ст. 251-254 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чим подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якого пов`язане його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань (п. 10.1 договору).

22.09.2020 сторонами підписано Специфікацію № 1 до договору.

З метою виконання умов договору позивачем було надіслано відповідачу письмову заявку №НХЛьв-1/7562 від 13.11.2020 на поставку товару (накладна полозу струмоприймача у кількості 120 штук) на суму 1 530 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар, що підтверджується актом приймання-передачі від 30.12.2020 № б/н та видатковою накладною № РН-0000002 від 30.12.2020 на суму 1 190 016,00 грн, актом приймання-передачі від 21.01.2021 № б/н та видатковою накладною № РН-0000001 від 21.01.2021 на суму 212 490,00 грн, актом приймання-передачі від 28.01.2021 № б/н та видатковою накладною № РН-0000002 від 28.01.2021 на суму 127 494,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач прострочив поставку товару за заявкою покупця на 30, 30, 52 та 59 днів відповідно до фактичних поставок товару, у зв`язку з чим на підставі п. 7.2 договору позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 54 272,11 грн та штраф у розмірі 23 798,88 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму; до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом, на виконання умов договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар, що підтверджується актом приймання-передачі від 30.12.2020 № б/н та видатковою накладною № РН-0000002 від 30.12.2020 на суму 1 190 016,00 грн, актом приймання-передачі від 21.01.2021 № б/н та видатковою накладною № РН-0000001 від 21.01.2021 на суму 212 490,00 грн, актом приймання-передачі від 28.01.2021 № б/н та видатковою накладною № РН-0000002 від 28.01.2021 на суму 127 494,00 грн. ці документи підписані у двосторонньому порядку та скріплені печатками сторін.

При цьому, відповідно до акта приймання-передачі від 30.12.2020 № б/н товар поставлено 28.12.2020, відповідно до акта приймання-передачі від 21.01.2021 № б/н товар поставлено 19.01.2021, відповідно до акта приймання-передачі від 28.01.2021 № б/н товар поставлено 26.01.2021.

Водночас, у п. 5.2 договору сторони погодили, що поставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів тільки на підставі наданої письмової заявки Покупця, яка вважається дозволом на поставку товару та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару, але не пізніше строку дії Договору.

Оскільки заявка на поставку надана 13.11.2020, то відповідно 15-денний строк на поставку товару розпочався 14.11.2020 та закінчився 30.11.2020, враховуючи приписи статей 253, 254 Цивільного кодексу України та п. 5.8 договору.

Натомість, відповідно до поданих доказів, відповідачем було поставлено товар з прострочкою, а саме: 28.12.2020, 29.01.2021 та 26.01.2021.

Посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань, на підставі п. 7.2 договору позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 54 272,11 грн за загальний період прострочення з 28.11.2020 по 26.01.2021 та штраф у розмірі 23 798,88 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013)

За умовами п. 7.2 договору, за порушення строку поставки товару за даним Договором, Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення поставки понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, суд зазначає, що позивачем здійснено розрахунок з 28.11.2020, в той час, як початком періоду прострочення відповідача є 01.12.2020, а також безпідставно включено до періоду прострочення відповідача день виконання зобов`язання, тобто, день поставки товару.

Так, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу.

Період прострочення характеризується пасивною поведінкою суб`єкта господарських відносин, протягом якого він не вчиняє дій, спрямованих на реалізацію визначеного умовами укладеного між сторонами правочину змісту зобов`язання.

У свою чергу, день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення, оскільки суб`єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання (ст. 599 ЦК України).

Отже, враховуючи наведені висновки суду, період прострочення товару на суму 1 190 016,00 грн за актом від 30.12.2020 є період з 01.12.2020 по 27.12.2020; період прострочення товару на суму 212 490,00 грн за актом від 21.01.2021 є період з 01.12.2020 по 18.01.2021; період прострочення товару на суму 127 494,00 грн за актом від 28.01.2021 є період з 01.12.2020 по 26.01.2020.

За розрахунком суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 49 682,10 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу у розмірі 23 798,88 грн, суд зазначає про його обґрунтованість та арифметичну правильність, у зв`язку позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач в свою чергу обставин прострочення за договором не спростував та не заперечив.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КІН" (вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 3, м. Київ, 01042, ідентифікаційний код 32654786) на користь Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (вул. Гоголя, буд. 1, м. Львів, 79007, ідентифікаційний код 40081195) пеню у розмірі 49 682,10 грн, штраф у розмірі 23 798,88 грн та судовий збір у розмірі 2 136,54 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 14.06.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко