ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1386/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, м. Харків
про стягнення 65300,55 грн.
за участю представників:

позивача - Кіпоть І.Г.

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу для потреб побутових споживачів (юридичні особи, які проводять розрахунки за природний газ) №41GNKhz539-18 від 14.02.2018 в розмірі 48498,02 грн., пені у розмірі 8603,41 грн., 3% річних у розмірі 3252,32 грн., інфляційних втрат у розмірі 4946,80 грн. Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати у сумі 2270,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.04.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 11.05.2021 о 10:15.

Відповідач, через канцелярію суду 07.05.2021 за вх.№ 10386, надав відзив на позовну заяву, який судом долучено до матеріалів справи. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що матеріали справи не містять відомостей про дату отримання відповідачем актів приймання-передачі природного газу. Проте, відповідач і не спростовує наявність у нього заборгованості за надані послуги з постачання природного газу та зазначає, що є неприбутковою установою, фінансування діяльності якої здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Невиконання зобов`язання по оплаті за надані послуги сталося внаслідок недостатку бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Разом з цим, враховуючи відсутність вини відповідача у затримці оплати за надані послуги з постачання природного газу та складне фінансове становище, просить відмовити у задоволенні позову або зменшити розмір пені на 70 %.

11.05.2021 судом розгляд справи було відкладено на 27.05.2021 о 11:00.

27.05.2021 судом розгляд справи було відкладено на 22.06.2021 о 09:45.

Відповідач, через канцелярію суду 02.06.2021 за вх.№ 12882, надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд призначене на 22.06.2021 о 09:45 судове засідання проводити без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 22.06.2021 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач уповноваженого представника в призначене судове засідання не направив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (споживач) було укладено Договір на постачання природного газу для потреб побутових споживачів (юридичні особи, які проводять розрахунки за природний газ) №41GNKhz539-18 від 14.02.2018 (надалі - Договір).

Відповідно до положень п.1.1. Договору постачальник зобов`язувався постачати споживачу у 2018 році природний газ (код ДК 021:2015-09120000-6 Газове паливо (постачання природного газу), а споживач зобов`язувався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (споживач) було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору на постачання природного газу для потреб побутових споживачів №41GNKhz539-18 від 14.02.2018.

Плановий обсяг постачання газу згідно п.1.3. Договору складав у грудні 2018 р. - 5630,00 тис.куб.м.

Згідно п.4.2. Договору, оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

- споживач має право здійснювати оплату за Договором на підставі актів приймання-передачі природного газу та/або 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на і наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п.11.1. Договір набуває чинності з дати його підписання та, відповідно до ч.3 ст.631 ЦКУ, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2018 р. та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Позивач, на виконання умов Договору, надав відповідачу послуги з постачання природного газу у грудні 2018 р. 5,630 тис.куб.м. природного газу вартістю 48498,02грн.

За підсумками надання послуг з газопостачання сторонами було підписано акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ00028399 від 31.12.2018 р. до Договору на постачання природного газу для потреб побутових споживачів №41GNKhz539-18 від 31.12.2018 р. відповідно до якого позивачем у період з 01.12.2018 по 31.12.2018 були передані відповідачу 5,673 тис.куб.м. природного газу вартістю 48498,02 грн.

Отже, підписаний сторонами акт приймання - передачі за вищевказаний період свідчить про факт отримання відповідачем послуг з постачання природного газу.

Таким чином, позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги з постачання природного газу у грудні 2018 р. в обсязі 5,673 тис.куб.м. природного газу на загальну суму 48498,02 грн.

В свою чергу, відповідачем не були виконані свої зобов`язання за договором в частині оплати вартості природного газу, у зв`язку з чим сума основного боргу відповідача за Договором склала 48498,02 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та підписаним між сторонами актом звіряння взаємних розрахунків від 16.01.2019, укладеним між сторонами.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до наданого до матеріалів справи акту приймання-передачі природного газу, відповідач, в рамках укладеного між сторонами Договору у грудні 2018 р. отримав від позивача природний газ на загальну суму 48498,02 грн.

Проте, відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу не виконав, у зв`язку з чим заборгованість відповідача складає 48498,02 грн.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання грошових зобов`язань з оплати поставленого позивачем природного газу за Договором.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та відсутність доказів на підтвердження сплати відповідачем суми боргу за Договором в сумі 48498,02 грн., суд визнає вимогу позивача про стягнення з відповідача 48498,02 грн. заборгованості за спожитий природний газ по Договору належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ЦК України).

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В силу вимог частини другої статті 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, умовам договору, нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 8603,41 грн., 3% річних у розмірі 3252,32 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4946,80 грн. є обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та таким, що підлягають задоволенню.

Разом із тим, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 70%.

Так, частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі №925/1471/16).

Втім, додані до відзиву довідка Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області № 02-29/98 від 16.01.2019 та рішення від 23.01.2017 №932 підтверджують лише повне фінансування відповідача з державного бюджету та факт присвоєння відповідачу ознаки неприбутковості.

У даному разі судом враховано, що нарахована позивачем пеня у розмірі 8603,41 грн. не є надмірним великим розміром нарахованих штрафних санкцій порівняно з ціною поставленого та неоплаченого природного газу.

Суд зазначає, що приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити з того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язкових для учасників правовідносин характер. Слід також враховувати, що сторони укладаючи договір погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, порядок розрахунків, відтак відповідач прийнявши на себе зобов`язання за спірним договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, зокрема знаходження у тяжкому фінансовому стані або виникнення інших суттєвих негативних наслідків для інтересів відповідача у зв`язку із сплатою пені в установленому Договором розмірі.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для відхилення посилань відповідача викладених у відзиві на позовну заяву та задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи висновки суду про повне задоволення позову покладає витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54, п/р НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", м. Харків, МФО 351823, ) заборгованість за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу для потреб побутових споживачів (юридичні особи, які проводять розрахунки за природний газ) №41GNKhz539-18 від 14.02.2018 в розмірі 48498,02 грн., пеню у розмірі 8603,41 грн., 3% річних у розмірі 3252,32 грн., інфляційні втрати у розмірі 4946,80 грн. та 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54, ідентифікаційний код 39590621).

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61, ).

Повне рішення складено "22" червня 2021 р.

Суддя А.М. Буракова