ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3821/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Соколовій М.В.

за участю представників учасників справи:

від Профспілки робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ Новічкова О.В.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс Розенбойм Ю.О.,

від Спілки професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського МТП не з`явився,

від Незалежної профспілку працівників МТП «Чорноморськ» - не з`явився,

ДП Морський торговельний порт Чорноморськ - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Профспілки робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2021, постановлену суддею Рогою Н.В., м. Одеса про закриття провадження

у справі № 916/3821/20

за позовом Профспілки робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс»

про стягнення 104683,49 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс»

до відповідачів:

1. Профспілки робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ;

2. Спілки професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту;

3. Незалежної профспілки працівників морського торговельного порту «Чорноморськ»;

4. Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

про визнання недійсним пункту угоди про співробітництво

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Профспілка робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ (далі Профспілка) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» (далі ТОВ «Транс-Сервіс»), в якому просила суд стягнути з останнього заборгованість зі сплати коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 104683,49 грн.

Позов мотивований неналежним виконанням ТОВ «Транс-Сервіс» прийнятих на себе зобов`язань за угодою про співробітництво, що випливає з окремих положень договору оренди державного нерухомого майна, за яким ТОВ «Транс-Сервіс» є орендарем державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі ДП «ІМТП») від 22.08.2014, укладеною між ДП «ІМТП», ТОВ «Транс-Сервіс», Спілкою професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту та Незалежною профспілкою працівників морського торговельного порту «Чорноморськ» (далі угода) в частині повної та своєчасної сплати 1,3 % від фонду оплати праці членів профспілки (1% членських профспілкових внесків + 0.3% для організації культурно-масової та фізкультурно-оздоровчої роботи) та 4,7% (фінансування соціальних програм) від фонду оплати праці усього підприємства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.01.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/3821/20.

15.02.2021 до Господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «Транс-Сервіс» до Профспілки, в якій ТОВ «Транс-Сервіс» просило визнати недійсним п. 8 угоди та стягнути з Профспілки 100000 грн., сплачених ТОВ Транс-Сервіс на виконання п. 8 угоди.

Зустрічний позов мотивований тим, що положення п. 8 угоди не ґрунтуються ані на нормах КЗпП, ані на положеннях Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2021 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду, об`єднано первісний позов із зустрічним позовом в одне провадження в рамках справи № 916/3821/20.

11.05.2021 від Профспілки надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач за первісним позовом просить суд стягнути з ТОВ Транс-Сервіс заборгованість зі сплати коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 104683,49 грн. та заборгованість зі сплати коштів для фінансування соціальних програм, у тому числі, але не обмежуючись, програм по медичному страхуванню працівників підприємства, та інших програм у розмірі 2995745,79 грн.

11.05.2021 від ТОВ «Транс-Сервіс» надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог за первісним позовом.

Клопотання мотивоване тим, що оскільки учасниками справи за первісним позовом є професійна профспілка та роботодавець, а спір виник у зв`язку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю щодо забезпечення діяльності професійної спілки з питань, віднесених до її повноважень, цей спір є трудовим та віднесений до цивільного судочинства.

18.05.2021 від Профспілки надійшли заперечення на клопотання ТОВ «Транс-Сервіс» про закриття провадження у справі, в яких зазначено, що спір за первісним позовом не є трудовим спором.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2021 залучено до участі у справі № 916/3821/20 в якості співвідповідачів за зустрічним позовом: Спілку професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, Незалежну профспілку працівників морського торговельного порту Чорноморськ та ДП МТП Чорноморськ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2021 задоволено клопотання ТОВ «Транс-Сервіс» та закрито провадження у справі №916/3821/20 в частині позовних вимог Профспілки до ТОВ Транс-Сервіс про стягнення заборгованості зі сплати коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 104683,49 грн. та заборгованості зі сплати коштів для фінансування соціальних програм, у тому числі, але не обмежуючись програм по медичному страхуванню працівників підприємства, та інших програм у розмірі 2995745,79 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України (спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства).

Місцевий господарський суд виходив з того, що сторонами спору за первісним позовом є первинна профспілкова організація та роботодавець, а спір виник у зв`язку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю щодо забезпечення діяльності професійної спілки з питань, віднесених до її повноважень, а тому спір між Профспілкою ТОВ Транс-Сервіс щодо стягнення заборгованості зі сплати коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 104 683 грн 49 коп. та заборгованості зі сплати коштів для фінансування соціальних програм, у тому числі, але не обмежуючись програм по медичному страхуванню працівників підприємства, та інших програм у розмірі 2995745 грн 79 коп., є трудовим та віднесений до цивільного судочинства.

Суд також дійшов висновку, що угода не є господарсько-договірним зобов`язанням, а саме по собі посилання у ній на те, що при її укладанні сторони керувалися положеннями ст.6 ЦК України та п. 4 ч. 4 ст.179 ГК України жодним чином не свідчить про те, що між сторонами угоди був укладений господарський договір.

Не погодившись з ухвалою суду від 21.05.2021 про закриття провадження у справі, Профспілка подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу № 916/3821/20 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Судом проігноровано той факт, що позовні вимоги Профспілки про стягнення з ТОВ «Транс-Сервіс» не виникають з жодної із наведених в ст. 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» підстав, отже, спір за первісним позовом не є колективним трудовим спором.

Виходячи з положень статтей 4, 6 Закону України Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», для виникнення колективного трудового спору необхідна наявність кількох послідовних, визначених законом дій та обставин: - проведення загальних зборів (конференції) найманих працівників підприємства; - затвердження вимоги найманих працівників роботодавцю (загальними зборами ( конференцією) або збором підписів членів трудового колективу підприємства; - одержання уповноваженим представницьким органом найманих працівників від роботодавця повідомлення про повну або часткову відмову від задоволення колективних вимог; - прийняття рішення про незгоду з рішенням роботодавця (відсутність відповіді роботодавця на вимогу працівників).

Разом з тим, жодної складової, якою має бути обумовлено виникнення колективного трудового спору (конфлікту) не існує, отже суд не міг застосовувати положення Закону України Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Господарським кодексом України прямо встановлена можливість укладення господарських договорів між суб`єктами господарювання (ТОВ «Транс-Сервіс») та не господарюючими суб`єктами (Профспілкою), а тому суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, безпідставно послався на частини 1-3 ст. 3 ГК України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 за апеляційною скаргою Профспілки на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2021 про закриття провадження у справі № 916/3821/20 відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 11.06.2021 для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, призначено розгляд справи на 17.06.2021 о 11:30 год. Одночасно витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи № 916/3821/20.

10.06.2021 від ТОВ «Транс-Сервіс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, що оскільки учасниками справи за первісним позовом є професійна профспілка та роботодавець, а спір виник у зв`язку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю щодо забезпечення діяльності професійної спілки з питань, віднесених до її повноважень, цей спір є трудовим та віднесений до цивільного судочинства. Укладена між сторонами угода не є господарсько-договірним зобов`язанням.

В судове засідання 10.06.2021 з`явились представники Профспілки та ТОВ «Транс-Сервіс».

Представник Профспілки просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2021 про закриття провадження у справі № 916/3821/20, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ТОВ «Транс-Сервіс» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Предметом спору за первісним позовом (з урахуванням заяви від 11.05.2021) є вимога Профспілки стягнути з ТОВ «Транс-Сервіс» заборгованість зі сплати коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 104683,49 грн. та заборгованість зі сплати коштів для фінансування соціальних програм, у тому числі, але не обмежуючись, програм по медичному страхуванню працівників підприємства, та інших програм у розмірі 2995745,79 грн.

Закриваючи провадження у даній справі за вказаним позовом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України (спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства), місцевий господарський суд виходив з того, що спір між Профспілкою ТОВ Транс-Сервіс щодо стягнення заборгованості зі сплати коштів на культурно-масову, фізкультурну, оздоровчу роботу та для фінансування соціальних програм, у тому числі, але не обмежуючись програм по медичному страхуванню працівників підприємства, та інших програм є трудовим спором, а тому віднесений до цивільного судочинства

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний спір перебував на розгляді Великої Палати Верховного Суду, за результатом якого прийнято постанову від 17.09.2019 у справі № 904/4107/18, якій зазначено наступне:

«Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 - 3 статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Частиною першою ст. 4 ГК України встановлено, що не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема, трудові відносини.

Правове становище професійних спілок, їх статус та повноваження регулюються КЗпП України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Працівники мають право, зокрема, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку (ч. 2 ст. 2 КЗпП України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 246 КЗпП України та ч. 1 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно зі статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом професійної спілки.

Статтею 244 КЗпП України передбачено, що права професійних спілок, їх об`єднань визначаються Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами.

Професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі (частина перша статті 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що роботодавець зобов`язаний сприяти створенню належних умов для діяльності профспілкових організацій, що діють на підприємстві, в установі або організації.

Роботодавці зобов`язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективним договором та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати, а у бюджетній сфері - за рахунок виділення додаткових бюджетних асигнувань (ст. 44 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Аналогічне положення міститься у ст. 250 КЗпП України.

Правові й організаційні засади функціонування системи заходів з вирішення колективних трудових спорів (конфліктів), здійснення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними, врегульовано Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Установлені цим Законом норми поширюються на найманих працівників та організації, утворені ними відповідно до законодавства для представництва і захисту їх інтересів, і на роботодавців, організації роботодавців та їх об`єднання (ст. 1 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення чи зміни колективного договору, угоди; виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; невиконання вимог законодавства про працю.

Сторонами колективного трудового спору на виробничому рівні є наймані працівники (окремі категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурних підрозділів або первинна профспілкова чи інша уповноважена найманими працівниками організація та роботодавець (стаття 3 вказаного Закону).

Судовий порядок розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» передбачений у таких випадках: розгляд заяви власника або уповноваженого ним органу про визнання страйку незаконним (ст. 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»); розгляд заяви Національної служби посередництва і примирення про вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у випадках, передбачених ст. 24 цього Закону, і коли сторонами не враховано рекомендації Національної служби посередництва і примирення щодо вирішення колективного трудового спору (конфлікту) (ст. 25 Закону); оскарження профспілками неправомірних дій або бездіяльності посадових осіб, винних у порушенні умов колективного договору чи угоди (ч. 5 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»); невиконання роботодавцем обов`язку щодо створення умов діяльності профспілок, регламентованих колективним договором (ч. 2, 4 ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Колективні трудові спори - це спори між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, у яких ідеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин і порядок вирішення яких визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».».

Колегією суддів враховується, що підставою первісного позову зазначено неналежне виконання ТОВ «Транс-Сервіс» прийнятих на себе зобов`язань за угодою від 22.08.2014, укладеною між ДП «ІМТП», ТОВ «Транс-Сервіс», Спілкою професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту та Незалежною профспілкою працівників морського торговельного порту «Чорноморськ» в частині повної та своєчасної сплати 1,3 % від фонду оплати праці членів профспілки (1% членських профспілкових внесків + 0.3% для організації культурно-масової та фізкультурно-оздоровчої роботи) та 4,7% (фінансування соціальних програм) від фонду оплати праці усього підприємства.

Проаналізувавши зміст укладеної між сторонами угоди, колегія суддів приходить до висновку, що спір, пов`язаний з її неналежним виконанням, є спором (конфліктом) у розумінні ст. 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що оскільки сторонами спору за первісним позовом є первинна профспілкова організація та роботодавець, а спір виник у зв`язку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю щодо забезпечення діяльності професійної спілки з питань, віднесених до її повноважень, цей спір є трудовим та віднесений до цивільного судочинства.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана угода не є господарсько-договірним зобов`язанням, а саме по собі посилання у ній на те, що при її укладанні сторони керувалися положеннями ст.6 ЦК України та п ст.179 ГК України жодним чином не свідчить про те, що між сторонами угоди був укладений господарський договір.

З цих же підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що ГК України прямо встановлена можливість укладення господарських договорів між суб`єктами господарювання (ТОВ «Транс-Сервіс») та не господарюючими суб`єктами (Профспілкою), а тому суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, безпідставно послався на частини 1-3 ст. 3 ГК України.

Щодо доводів скаржника про те, що суд мав закрити провадження і по зустрічній позовній заяві, колегія суддів зазначає, що у даному випадку це не входить до предмета апеляційного перегляду.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при винесенні ним оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі судовою колегією не встановлено.

Ухвала Господарського суду Одеської області від 21.05.2021 про закриття провадження у справі № 916/3821/20 відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, отже не можуть бути підставою для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2021 про закриття провадження у справі № 916/3821/20 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Профспілки робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Профспілку робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.06.2021.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук