Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/334/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Трохимчук І.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Бурзаковська Т.В., довіреність №14-52 від 02.02.2021 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

про стягнення 1 243 458,43 грн

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради про стягнення 1 243 458,43грн, з яких: 434 260,62грн пені, 363 388,05грн 3% річних, 445 809,76грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору №6079/1920-БО-10 постачання природного газу від 24.09.2019 та додаткових угод до нього в частині своєчасної оплати поставленого газу.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.11, 509, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.193, 218, 230 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 05.04.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 12.05.2021.

14.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказує, що підприємство не є кінцевим споживачем природного газу, має значну дебіторську заборгованість, сума основного боргу погашена, а факт нанесення збитків позивачу відсутній.

Також 14.04.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання №1175/6 від 13.04.2021 про зменшення розміру пені на 90%.

22.04.2021 на електронну пошту суду надійшла відповідь на відзив №39/1-3134-21 від 21.04.2021, згідно якої позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Ухвалою суду від 12.05.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.06.2021.

08.06.2021 відповідачем подано до суду заяву №1667/6 від 07.06.2021 про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

24.09.2019 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (простачальник, позивач) та Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (споживач, відповідач) укладено договір №6079/1920-БО-10 постачання природного газу (далі-договір) (а.с.22-30), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору передбачено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до п.2.1. договору, постачальник передає споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 10620 тис.куб.метрів.

Відповідно до пункту 3.8 договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу.

Пунктом 3.9.3. сторони погодили, що споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням пункту 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість.

За умовами пункту 4.1 договору (в редакції додаткової угоди №5 від 28.01.2020), ціна (без урахування тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється відповідно до вимог Положення (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 №17) та інших нормативно-правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" під час виконання Компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на Компанію відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (далі - Прейскурант). Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті Постачальника.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності).

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Згідно п.4.3 договору, ціни на природний газ, зазначені в прейскуранті, є обов`язковими за цим договором з моменту введення їх в дію (з дати, зазначеної у відповідному прейскуранті). Споживач самостійно відслідковує інформацію щодо цін на відповідний розрахунковий період (місяць постачання) і вважається повідомленим про зміну цін з дати розміщення інформації на веб-сайті постачальника, але не пізніше дати введення їх в дію, або з дати направлення на електронну адресу споживача (зазначену в п.12 договору) проекту додаткової угоди, інформаційного повідомлення тощо.

Відповідно до п.4.4 договору, загальна вартість договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Згідно з пунктом 5.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

За пунктом 11.1 договору, цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками сторін, а їх підписи скріплені печатками підприємств.

Судом встановлено, що додатковими угодами №1 від 22.10.2019, №2 від 12.11.2019, №3 від 09.12.2019, №4 від 27.12.2019, №5 від 28.01.2020, №6 від 24.02.2020, №7 від 23.03.2020, №8 від 30.04.2020, №9 від 22.05.2020, №10 від 22.06.2020, №11 від 22.07.2020, №12 від 31.07.2020 сторонами вносилися зміни до вищенаведеного договору щодо ціни, порядку та умов проведення розрахунків, строку дії договору та інших умов договору (а.с.31-43).

Вищенаведені додаткові угоди також підписані повноважними представниками сторін та скріплені відтисками печаток цих юридичних осіб.

На виконання умов договору, позивачем у період жовтень 2019 року - вересень 2020 року передано, а відповідачем прийнято природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме:

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2019 року на суму 2053 98,64грн (газ, спожитий у жовтні 2019 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2019 року на суму 6 370 759,36грн (газ, спожитий у листопаді 2019 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2019 року на суму 11 651 905,56грн (газ, спожитий у грудні 2019 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2020 року на суму 8 829 846,96грн (газ, спожитий у січні 2020 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 29 лютого 2020 року на суму 7 731 267,40грн (газ, спожитий у лютому 2020 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2020 року на суму 4 984 380,59грн (газ, спожитий у березні 2020 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2020 року на суму 831 298,14грн (газ, спожитий у квітні 2020 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 травня 2020 року на суму 19 053,41грн (газ, спожитий у травні 2020 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 червня 2020 року на суму 16 536,01грн (газ, спожитий у червні 2020 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 липня 2020 року на суму 17 667,92грн (газ, спожитий у липня 2020 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 серпня 2020 року на суму 6 082,84грн (газ, спожитий у серпні 2020 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2020 року на суму 31 175,34грн (газ, спожитий у вересні 2020 року) (а.с.44-55).

Матеріалами справи підтверджується, що КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради оплатило АТ "НАК "Нафтогаз України" вартість отриманого природного газу в повному обсязі у сумі 40 695 372,17грн (а.с.56-62).

Однак, як вказує позивач, оплату вартості переданого природного газу відповідач здійснював з порушенням строків оплати, визначених умовами п.5.1 договору, у зв`язку з чим на підставі п.7.2 договору та керуючись ст.ст.549, 611, 612, 625 ЦК України, ст.230-231 ГК України, позивач нарахував відповідачу 434 260,62грн пені, 363 388,05грн 3% річних та 445 809,76грн інфляційних втрат (розрахунок а.с.11-21), які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

2. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 договору сторони, зокрема погодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, пеню у розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Додатковою угодою №5 від 28.01.2020 року сторони договору виклали пункт 7.2. в новій редакції та визначили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 14.2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до пункту 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить п`ять років.

За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, відповідачу нарахована пеня в загальній сумі 434 260,62грн (а.с.11-21), з яких:

- за зобов`язаннями листопада 2019 року за період з 27.12.2019 до 05.02.2020 у розмірі 56 208,07грн;

- за зобов`язаннями грудня 2019 року за період з 28.01.2020 до 25.03.2020 у розмірі 161 167,14грн;

- за зобов`язаннями січня 2020 року за період з 26.02.2020 до 17.04.2020 у розмірі 147 895,47грн;

- за зобов`язаннями лютого 2020 року за період з 26.03.2020 до 17.04.2020 у розмірі 68 989,94грн.

Перевіривши проведені позивачем нарахування заявленої до стягнення з відповідача суми пені, господарський суд встановив, що вказані нарахування проведено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства і умов договору, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 434 260,62грн є обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до 90% суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання щодо можливості зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18.

Відповідачем у відзиві на позов та у клопотанні №1176/6 від 13.04.2021 про зменшення розміру пені, заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90% з посиланням на скрутне матеріальне становище підприємства відповідача, несвоєчасність розрахунків споживачами, наявність дебіторської заборгованості споживачів станом на 01.04.2021 у сумі 319 918 058,13грн, наявність збитків підприємства у розмірі 260 337тис. грн, а також наявність заборгованості за спожитий природний газ згідно інших договірних зобов`язань у сумі 206 115,7тис. грн. Вказує, що станом на 01.04.2021 заборгованість споживачів за спожиті послуги з теплопостачання склала більше 319 млн. грн. Дана заборгованість виникла у зв`язку з неплатоспроможністю деяких верств населення. Однак підприємством проводиться значна претензійно-позовна робота. Щомісячно до районних судів подається значна кількість заяв про стягнення заборгованості, ведеться активна співпраця з органами ДВС. З державними виконавцями проводяться спільні рейди. Вказані дії дають відповідні результати по стягненню боргів, але цього, недостатньо для виведення підприємства з фінансової кризи. Доводить, що всі розрахунки по відкритих виконавчих провадженнях та поточні платежі за спожитий природний газ відповідачем проводяться із поточних рахунків зі спеціальним режимом використання, які відкриті в філії - Житомирське обласне управління AT "Ощадбанк" відповідно до Постанови КМУ від 18.06.2014 №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу". Посилається на те, що у відповідача немає законних підстав розпоряджатися коштами, які надходять від споживачів за спожиту теплову енергію на поточні рахунки КП "Житомиртеплокомуненего" ЖМР зі спеціальним режимом використання.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, посилаючись на те, що позивач також знаходиться у скрутному фінансовому становищі. Зауважила, що станом на 01.01.2020 торгова дебіторська заборгованість позивача становила 49,533 млрд.грн та має тенденцію до зростання. Повідомила, що НАК "Нафтогаз України" постачає природний газ не лише для інших підприємств у період опалювального сезону, але й для населення. Доводить, що постанови Кабінету Міністрів України №216 та №217, які стосуються проведення розрахунків з постачальником природного газу не вносять зміни до строків розрахунків між сторонами, що визначені умовами даного договору. Зазначає, що у випадку задоволення клопотання відповідача та зменшення пені до 90% нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення виконання зобов`язання, посилаючись на правові позиції Верховного Суду викладені у справах №908/1453/14 від 04.05.2018 та №918/116/19 від 04.02.2020.

Частина 2 ст. 218 ГК України зазначає, що єдиною підставою звільнення від господарсько-правової відповідальності дія непереборної сили, тобто надзвичайні та невідворотні обставини, що унеможливили належне виконання зобов`язання. Не є підставами звільнення від відповідальності, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника потрібних коштів.

Господарський кодекс України встановлює, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами (частина 1 статті 229 ГК України).

У вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Заборгованість кінцевих споживачів, збитковість підприємства, відсутність прибутку або скрутне матеріальне становище не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки або уникнення відповідальності. КП "Житомиртеплокомуненерго" не обмежене у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема перенесення оплати, взаємозаліку, зменшення власних витрат, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання про зменшення розміру пені на 90%.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також позивачем нараховано 3% річних в загальній сумі 363 388,05грн та інфляційних втрат в загальній сумі 445 809,76грн.

Господарський суд, перевіривши проведені позивачем нарахування заявлених до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат (а.с.11-21), встановивши факт невиконання відповідачем зобов`язань зі своєчасної оплати за поставлений газ, дійшов висновку, що вказані нарахування здійснено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства і умов договору, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в загальній сумі 363 388,05грн та інфляційних втрат в загальній сумі 445 809,76грн є обґрунтованими.

Зважаючи на докази, які містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 243 458,43грн, з яких: 434 260,62грн пені, 363 388,05грн 3% річних, 445 809,76грн інфляційних втрат.

3. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, вул. Київська, буд. 48, ідентифікаційний код 35343771) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720)

- 434 260,62грн пені;

- 363 388,05грн 3% річних;

- 445 809,76грн інфляційних;

- 18 651,88грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.06.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек) та на електронну пошту

ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу (рек з пов) та на електронну пошту