ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 справа № 914/1537/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Андрусика В.Д., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелроуз Меморіал», смт. Брюховичі, Львівська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Виробничо-торговий кооператив «Каштан», м. Львів;

про: витребування майна та скасування державної реєстрації права власності

за участю представників:

прокурор: Лука Г.В.;

від позивача: Кулик А.Я. - представник;

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

Обставини розгляду справи.

25.06.2020 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява керівника Львівської місцевої прокуратури №2 Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелроуз Меморіал», смт. Брюховичі, Львівська область про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності.

Ухвалою від 30.06.2020 суд прийняв справу до провадження, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 17.08.2020.

Ухвалою від 17.08.2020 суд відклав підготовче засідання на 03.09.2020.

Ухвалою від 03.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 14.09.2020.

Ухвалою від 14.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 28.09.2020.

28.09.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелроуз Меморіал» подано клопотання про залучення третьої особи.

Ухвалою від 28.09.2020 суд залучив як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виробничо-торговий кооператив «Каштан», відклав підготовче засідання на 22.10.2020.

19.10.2020 через канцелярію суду від прокурора надійшло клопотання про долучення документів (вх. №30025/20 від 19.10.2020).

22.10.2020 через канцелярію суду від Виробничо-торгового кооперативу «Каштан» надійшли письмові пояснення (вх. №30602/20 від 22.10.2020).

Ухвалою від 22.10.2020 суд витребував в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», реєстраційну справу на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , відклав підготовче засідання на 16.11.2020.

13.11.2020 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелроуз Меморіал» надійшли пояснення щодо позову (вх. №32715/20 від 13.11.2020).

Підготовче засідання, призначене на 16.11.2020 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Мазовіти А. Б. на самоізоляції. Ухвалою від 23.11.2020 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10.12.2020, суд витребував в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», реєстраційну справу на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , відклав підготовче засідання на 17.12.2020.

Ухвалою від 17.12.2020 суд повторно витребував в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», реєстраційну справу на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , відклав підготовче засідання на 18.01.2021.

29.12.2020 через канцелярію суду від ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» надійшли письмові пояснення (вх. №37005/20 від 29.12.2020)

Ухвалою від 18.01.2021 суд повторно витребував в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», реєстраційну справу на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , відклав підготовче засідання на 08.02.2021.

Ухвалою від 08.02.2021 суд відклав підготовче засідання на 01.03.2020.

17.02.2021 через канцелярію суду від прокурора надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №3790/21 від 17.02.2021).

Ухвалою від 01.03.2021 суд відклав підготовче засідання на 18.03.2020.

Ухвалою від 18.03.2021 суд відклав підготовче засідання на 05.04.2020.

25.03.2021 через канцелярію суду від прокурора надійшло клопотання про перейменування особи (вх. №7208/21 від 25.03.2021).

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, стороною зазначено, що нею подані усі докази, які доводять обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд ухвалою від 05.04.2021 змінив найменування органу прокуратури, який звернувся з позовом до суду, у справі №914/1537/20 - «Львівська місцева прокуратура № 2» на «Галицька окружна прокуратура міста Львова», закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 26.04.2021.

Ухвалою від 26.04.2021 суд відклав розгляд справи на 24.05.2021.

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог прокурор та позивач посилалися на те, що за Львівською міською радою зареєстровано право комунальної власності на нежитлові приміщення площею 86,1 кв.м та 222,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 . Проведеною прокурором перевіркою встановлено, що 04.12.2012 до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено відомості про право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення, загальною площею 189,5 кв.м, за адресою АДРЕСА_3 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 21.02.2009 у справі №1-37/05, яке в подальшому перейшло до відповідача по даній справі та зареєстровано за останнім у реєстрі. Приміщення площею 189,5 кв.м, право власності на які зареєстровано за відповідачем, відповідають приміщенням, зареєстрованим на праві комунальної власності за Львівською міською радою загальною площею 222,3 кв.м (без врахування приміщень підвалу площею 32,8 кв.м). Як ствердив прокурор та позивач, вказане майно вибуло із володіння позивача поза його волею та на підставі рішення третейського суду, яке не підлягало виконанню у відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05.03.2009. Таким чином, прокурор просив суд витребувати з приватної власності відповідача до комунальної власності територіальної громади м.Львова на користь Львівської міської ради нежитлові приміщення площею 189,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та скасувати державну реєстрацію права приватної власності відповідача на вказане майно із закриттям відповідних розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В своїх запереченнях зазначив, що третьою особою було долучено до матеріалів справи копію реєстраційного посвідчення №3787 від 07.07.1997 про належність їй спірного приміщення. Водночас, спірне приміщення було зареєстровано за Львівською міською радою лише 04.10.2017, при цьому не на підставі угод чи судових рішень, а на підставі власних рішень Виконавчого комітету Львівської міської ради. Таким чином, на момент ухвалення та реалізації рішення третейського суду, спірне приміщення у власності Львівської міської ради не перебувало, однак перебувало у власності третьої особи. В подальшому це приміщення правомірно перейшло до наступного власника ( ОСОБА_1 ) за рішенням третейського суду. Зважаючи на наведене, оскільки йдеться виключно про майно юридичної особи - ВТК «Каштан», внаслідок переходу спірного приміщення до ОСОБА_1 , а потім до наступних власників, не було порушено жодних прав позивача.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, в поданих через канцелярію суду письмових поясненнях проти позову заперечила. У запереченнях третя особа зазначила, що Виробничо-торговий кооператив «Каштан» був законним власником спірного приміщення, що підтверджується реєстраційним посвідченням №3787 від 07.07.1997.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.06.2020 за №212680621, 20.05.2010 до Реєстру внесено відомості про право комунальної власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради на нежитлові приміщення цокольного поверху 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 загальною площею 86,1 кв.м у будівлі літ.А-1 за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності, що видане виконавчим комітетом Львівської міської ради згідно з рішенням виконкому Львівської міської ради №336 від 26.03.2010, реєстраційний номер об`єкта 30473551. В подальшому, 11.05.2016 вказані відомості перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що підтверджується витягом від 16.06.2020 за №.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.06.2020 за №212681573, 04.10.2017 до Реєстру внесено відомості про право комунальної власності Львівської міської ради на нежитлові приміщення загальною площею 222,3 кв.м, за адресою АДРЕСА_3 , а саме: нежитлові приміщення підвалу під інд. І, II, III, першого поверху під інд. 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26 та мансарди під інд. 27, 28, 29 на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №764 від 30.08.2017, рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №41 від 29.01.2016 та листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №03-13-05551 від 07.09.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Також 14.03.2019 до Реєстру внесено відомості про право оренди Громадської організації «Центр технологічних рішень «ДЕКОДЕД» на вказані приміщення на підставі договору оренди нерухомого майна №423 від 14.03.2019, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович О.С. Строк дії вказаного речового права до 20.09.2026.

Вищевказані об`єкти нерухомого майна - нежитлові приміщення площами 86,1 кв.м та 222,3 кв.м, в сукупності становлять цілісну будівлю за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується технічними паспортами нежитлових приміщень площами 222,3 кв.м, 322,8 кв.м, згідно яких приміщення площами 86,1 кв.м та 222,3 кв.м мають однакові зовнішні параметри, приміщення площею 86,1 кв.м є цокольним поверхом будівлі за адресою АДРЕСА_3 , а приміщення площею 222,3 кв.м становить підвал, перший поверх та мансарду вказаної будівлі; а також поверховими планами, експлікаціями та допоміжною таблицею, наявними в матеріалах інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3 , що заведена ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», згідно яких ознаки будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та складається з підвалу, цокольного, першого поверхів та мансарди, аналогічні ознакам вищевказаних приміщень площами 86,1 кв.м та 222,3 кв.м.

Також згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.06.2020 за №212682423, 04.12.2012 до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено відомості про право власності Балицької Зоряни Любомирівни на нежитлові приміщення, загальною площею 189,5 кв.м, за адресою АДРЕСА_3 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 21.02.2009 у справі №1-37/05 (РПВН 38420864). В подальшому, 29.03.2017 вказані відомості перенесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 21.02.2009 у справі №1-37/05 визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10.11.2008 року, укладений в простій письмові формі між Виробничо-торговим кооперативом «Каштан» та ОСОБА_1 , визнано право приватної власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення загальною площею 189,5 кв.м по АДРЕСА_3 , в тому числі приміщення першого поверху під номерами: 13 площею 5,7 кв.м, 14 площею 6,1 кв.м, 15 площею 17,9 кв.м, 16 площею 26,7 кв.м, 17 площею 8,7 кв.м, 18 площею 11,7 кв.м, 19 площею 13,8 кв.м, 20 площею 2,6 кв.м, 21 площею 7,0 кв.м, 22 площею 16,0 кв.м, 22 площею 16,0 кв.м, 23 площею 19,0 кв.м, 24 площею 8,0 кв.м, 25 площею 8,6 кв.м та 26 площею 3,0 кв.м, всього площею 154,8 кв.м та мансарда площею 34,7 кв.м, а саме: приміщення під номером 27 площею 10,1 кв.м, приміщення під номером 28 площею 6,8 кв.м та приміщення під номером 29 площею 17,8 кв.м, зобов`язано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зареєструвати право приватної власності та видати витяг про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення загальною площею 189,5 кв.м по АДРЕСА_3 , в тому числі приміщення першого поверху під номерами: 13 площею 5,7 кв.м, 14 площею 6,1 кв.м, 15 площею 17,9 кв.м, 16 площею 26,7 кв.м, 17 площею 8,7 кв.м, 18 площею 11,7 кв.м, 19 площею 13,8 кв.м, 20 площею 2,6 кв.м, 21 площею 7,0 кв.м, 22 площею 16,0 кв.м, 22 площею 16,0 кв.м, 23 площею 19,0 кв.м, 24 площею 8,0 кв.м, 25 площею 8,6 кв.м та 26 площею 3,0 кв.м, всього площею 154,8 кв.м та мансарда площею 34,7 кв.м, а саме: приміщення під номером 27 площею 10,1 кв.м, приміщення під номером 28 площею 6,8 кв.м та приміщення під номером 29 площею 17,8 кв.м.

Підставою для визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлові приміщення загальною площею 189,5 кв.м стало укладення 10.11.2008 між ОСОБА_1 та Виробничо-торговим кооперативом «Каштан» в простій письмовій формі договору купівлі-продажу належного останньому нежитлового приміщення загальною площею 189,5 кв.м. З огляду на те, що на момент укладення такого договору купівлі-продажу законом було передбачено обов`язкове нотаріальне посвідчення останнього, третейським судом застосовано до спірних правовідносин ч.2 ст.220 ЦК України зважаючи на визнання відповідачем обставин ухилення ним від нотаріального посвідчення договору у зв`язку із важким фінансовим становищем підприємства.

11.04.2017 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на спірні приміщення зареєстровано право спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування частки нежитлового приміщення, серія та номер 3-686, виданого 11.04.2017 П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою.

14.04.2017 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на спірні приміщення зареєстровано право спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування частки нежитлового приміщення, серія та номер 3-760, виданого 14.04.2017 П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою.

18.06.2018 до розділу щодо вказаного об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено зміни, зокрема, адреса « АДРЕСА_3 » змінено на « АДРЕСА_3 ».

29.01.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на спірні приміщення зареєстровано право власності ТОВ «Мелроуз Меморіал» на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна, що вноситься до Статутного капіталу ТОВ «Мелроуз Меморіал», №507, 508, 513, 514, 519, 520, 525, 526, що посвідчені 29.01.2019 приватним нотаріусом ЛМНО Думою Г.М.

Відповідно до копії реєстраційного посвідчення №3787 від 07.07.1997, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, яка долучена до матеріалів справи третьою особою, за Виробничо-торговим кооперативом «Каштан» на підставі рішення Шевченківського райвиконкому м.Львова за №765 від 06.05.1997 та довідки райфінвідділу м.Львова від 17.04.1997 зареєстровано право кооперативної власності будинок з приналежними будівлями, який розташований в АДРЕСА_3 .

Згідно інформації ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», викладеної у листі за №2395 від 23.06.2020, в матеріалах реєстраційних справ БТІ за адресою АДРЕСА_3 та НОМЕР_1 , відсутня інформація про проведену реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 189,5 кв.м; окрема інвентаризаційні справа на об`єкт нерухомості, загальною площею 189,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , не обліковується.

У листі від 11.02.2021 за вих. №620 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зазначило, що ним не видавалось реєстраційне посвідчення за №3787 за 1997 рік на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до листа Шевченківської районної адміністрації за вих. №36вих-9512 від 10.12.2021 рішення Шевченківського райвиконкому м. Львова за № 765 від 06.05.1997 не знайдено. Також у вказаному листі додатково зазначено, що ухвалою Шевченківської районної Ради народних депутатів XV сесії 1-го демократичного скликання від 11.08.1994 було припинено повноваження Шевченківської районної Ради народних депутатів м.Львова. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 16.09.1994 №17 було утворено Шевченківську районну адміністрацію. В архіві районної адміністрації знаходиться розпорядження від 01.07.1997 №765 «Про видачу Львівській Провінції Чину Найсвятішого Ізбавителя /Отці Редемптористи/ дозволу на встановлення кіоску», копію якого долучено до відповіді.

У листі відділу фінансів Личаківського та Шевченківського районів за вих. №03-123/1 від 11.02.2021, зазначено, що в описі від 09.01.2004 справ постійного зберігання за 1988-1991, 1992-1999 роки (фонд №Р-1452), які знаходяться у відділі фінансів, справ про довідки, надані фінансовим відділом Шевченківської районної адміністрації м. Львова, немає.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як встановлено судом, Львівська міська рада є власником нежитлових приміщень площею 86,1 кв.м та 222,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності у Львівської міської ради на вказані приміщення виникли на підставі свідоцтва про право власності, що видане виконавчим комітетом Львівської міської ради згідно з рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради №336 від 26.03.2010, на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №764 від 30.08.2017, рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №41 від 29.01.2016 та листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №03-13-05551 від 07.09.2017.

На дату розгляду даної справи в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що вказані рішення, які були підставою для реєстрації за Львівською міською радою права власності на нежитлові приміщення площею 86,1 кв.м та 222,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , визнані недійсними та скасовані чи такі рішення є предметом оскарження.

Судом також встановлено, що 29.01.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелроуз Меморіал» права власності на нежитлові приміщення загальною площею 189,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 . Водночас, судом встановлено, що вказані приміщення площею 189,5 кв.м відповідають приміщенням, зареєстрованим на праві комунальної власності за Львівською міською радою загальною площею 222,3 кв.м (без врахування приміщень підвалу площею 32,8 кв.м). Первинна реєстрація (04.12.2012) вищевказаного майна, яке станом на дату розгляду даної справи зареєстровано за ТОВ «Мелроуз Меморіал», було здійснена за ОСОБА_1 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 21.02.2009 у справі №1-37/05.

Як зазначалося судом вище, підставою для визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлові приміщення загальною площею 189,5 кв.м стало укладення 10.11.2008 між ОСОБА_1 та Виробничо-торговим кооперативом «Каштан» в простій письмовій формі договору купівлі-продажу належного останньому нежитлового приміщення загальною площею 189,5 кв.м. З огляду на те, що на момент укладення такого договору купівлі-продажу законом було передбачено обов`язкове нотаріальне посвідчення останнього, третейським судом застосовано до спірних правовідносин ч.2 ст.220 ЦК України зважаючи на визнання відповідачем обставин ухилення ним від нотаріального посвідчення договору у зв`язку із важким фінансовим становищем підприємства.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу, згідно якого рішенням третейського суду визнано право власності за ОСОБА_1 , договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу, на підставі якого рішенням третейського суду визнано право власності за ОСОБА_1 , встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З огляду на зазначене, третейський суд дійшов неправильного висновку про те, що норма ч.2 ст.220 ЦК України застосовується до спірних правовідносин у зв`язку з необхідністю державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Також однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним необхідно з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Встановлюючи факт ухилення сторони від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу третейський суд виходив із заяви ВТК «Каштан» про визнання позову, у якій він зазначив, що договір не було посвідчено у зв`язку із важким фінансовим становищем.

З огляду на встановлені третейським судом фактичні обставини, а саме відсутність у ВТК «Каштан» коштів на таке посвідчення, третейським судом не обґрунтовано в чому саме полягає безповоротне ухилення сторони від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Станом на дату винесення рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» у справі №1-37/05 (21.02.2009) третейські суди були уповноважені розглядати справи у спорах щодо нерухомого майна.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05.03.2009, який набрав чинності 31.03.2009, було виключено з підвідомчості третейських судів спори щодо нерухомого майна, а також справи, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також частиною другою Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05.03.2009 встановлено, що не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності цим Законом і не виконані на день набрання чинності цим Законом, у справах, які відповідно до цього Закону не підвідомчі третейським судам.

Зважаючи на те, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 21.02.2009 у справі №1-37/05 було вирішено спір, який з 31.03.2009 виключено з підвідомчості справ третейським судам та станом на 31.03.2009 не було виконано, зокрема, в частині зобов`язання ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зареєструвати право приватної власності та видати витяг про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення загальною площею 189,5 кв.м по АДРЕСА_3 , подальше виконання такого рішення, а саме внесення (реєстрація) 04.12.2012 до Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_1 на спірне приміщення є незаконним.

Крім того, в абз. 7 п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 10.01.2008 №1-РП/2008 зазначено, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до Закону України «Про третейські суди», третейські суди приймають рішення тільки від свого імені (ст. 46), а самі ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обов`язковими лише для сторін спорів. Забезпечення примусового виконання рішень третейських судів перебуває за межами третейського розгляду та є завданням компетентних судів і державної виконавчої служби (ст. 57 Закону України «Про третейські суди», п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, обов`язковість виконання рішення третейського суду передбачена тільки для сторін третейського розгляду справи. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» у справі №1-37/05 Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» було залучено до розгляду справи в якості третьої особи, водночас, третейським судом зобов`язано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зареєструвати право приватної власності та видати витяг про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вищезазначені нежитлові приміщення. Відтак, рішення третейського суду від 21.02.2009 не могло створити для ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» жодних правових наслідків, а отже не підлягало виконанню останнім, оскільки третейський суд, залучивши ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» лише в якості третьої особи, а не в статусі відповідача, не мав права зобов`язувати ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» вчиняти дії за таким рішенням.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 10 ст. 38 Закону України «Про третейські суди» обставини, встановлені рішенням третейського суду, підлягають обов`язковому доказуванню при розгляді цивільних, господарських та інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини.

Як ствердив Виробничо-торговий кооператив «Каштан», на момент укладення з ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 10.11.2008, він був власником будинку з приналежними будівлями, який розташований в АДРЕСА_3 , що підтверджується реєстраційним посвідчення №3787 від 07.07.1997, виданим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення Шевченківського райвиконкому м. Львова за №765 від 06.05.1997 та довідки райфінвідділу м. Львова від 17.04.1997.

Однак, як зазначило ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» у листі від 11.02.2021 за вих. №620, ним не видавалось реєстраційне посвідчення за №3787 за 1997 рік на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 .

Також у листі Шевченківської районної адміністрації за вих. №36вих-9512 від 10.12.2021 зазначено, що рішення Шевченківського райвиконкому м. Львова за № 765 від 06.05.1997 не знайдено. Ухвалою Шевченківської районної Ради народних депутатів XV сесії 1-го демократичного скликання від 11.08.1994 було припинено повноваження Шевченківської районної Ради народних депутатів м. Львова. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 16.09.1994 №17 було утворено Шевченківську районну адміністрацію. В архіві районної адміністрації знаходиться розпорядження від 01.07.1997 №765 «Про видачу Львівській Провінції Чину Найсвятішого Ізбавителя /Отці Редемптористи/ дозволу на встановлення кіоску», копію якого долучено до відповіді.

У листі відділу фінансів Личаківського та Шевченківського районів за вих. №03-123/1 від 11.02.2021, зазначено, що в описі від 09.01.2004 справ постійного зберігання за 1988-1991, 1992-1999 роки (фонд №Р-1452), які знаходяться у відділі фінансів, справ про довідки, надані фінансовим відділом Шевченківської районної адміністрації м. Львова, немає.

Крім цього, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО у листі за №2395 від 23.06.2020 зазначило, що в матеріалах реєстраційних справ БТІ за адресою АДРЕСА_3 та НОМЕР_1 відсутня інформація про проведену реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна загальною площею 189,5 кв.м; окрема інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомості, загальною площею 189,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , не обліковується.

З наведеного вбачається, що на момент укладення з ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 10.11.2008, Виробничо-торговий кооператив «Каштан» не мав правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення площею 189,5 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , оскільки уповноваженим органом не видавалось реєстраційне посвідчення за №3787 за 1997 рік на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_3 ; рішення та документи, які зазначені підставами видачі такого реєстраційного посвідчення, уповноваженими органами не видавалася та не приймалися; суб`єктом прийняття вказаного рішення зазначено орган, який на момент прийняття такого рішення не існував та, відповідно, не міг прийняти таке рішення.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу, майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», визначено, що відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Аналогічні роз`яснення містяться в п. 2.15 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнанні правочинів (господарських договорів) недійсними.

У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/16133/16 та від 20.02.2019 у справі № 916/1689/17 зазначено, що якщо дійсний власник спірного майна не був учасником судового процесу, за наслідком якого ухвалене судове рішення, яке стало правовою підставою для набуття права власності на спірне майно іншою особою, тобто яке вибуло з володінні власника поза його волею, то це майно може бути витребуване у добросовісного набувача.

З огляду на те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку право власності на об`єкт нерухомого майна не набула з наведених вище підстав, а Львівською міською радою, як власником майна, не приймалося жодного рішення про відчуження спірного майна на користь такої, то спірні нежитлові приміщення по АДРЕСА_3 є такими, що вибули з володіння власника поза його волею та підлягають витребуванню від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелроуз Меморіал».

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи викладене, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для реєстрації за відповідачем права власності на приміщення площею 189,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , то позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача на вказане нерухоме майно також підлягає до задоволення.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав закривається державним реєстратором одночасно із проведенням державної реєстрації припинення речових прав, обтяжень речових прав, про що державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача.

Таким чином, з огляду на те, що судом прийнято рішення про скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірне майно, суд не наділений повноваженнями втручатися у повноваження державного реєстратора, оскільки лише він зобов`язаний вчинити таку дію в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають до задоволення повністю.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи, відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати з приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелроуз Меморіал» (Львівська область, м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Львівська, 33А/13, ідентифікаційний код 42775558) до комунальної власності територіальної громади м. Львова на користь Львівської міської ради (м. Львів, пл. Ринок, ідентифікаційний код 04055896) нежитлові приміщення площею 189,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

3. Скасувати державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелроуз Меморіал» на нежитлові приміщення площею 189,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелроуз Меморіал», м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Львівська, 33А/13 (ідентифікаційний код 42775558) на користь Прокуратури Львівської області (отримувач: Прокуратура Львівської області, , банк платника Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок №0774, код класифікації видатків бюджету 2800) 17 527,83 грн судового збору.

5. Накази видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 24.05.2021 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 03.06.2021.

Суддя А.Б. Мазовіта