ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" червня 2021 р. Справа № 924/155/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В. при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом першого заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури м. Старокостянтинів, Хмельницької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті м. Київ

до фізичної особи - підприємця Капляра Володимира Івановича с. Раштівка, Старокостянтинівського району, Хмельницької області

про стягнення 500,58 євро, що еквівалентно відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку 15249,35 грн.

Представники сторін:
позивач: Мельник Н.П. за довіреністю від 09.03.2021р.

відповідач : не з`явився

прокуратури: Ленчик В.М. прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України.
В С Т А Н О В И В:

Перший заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури м. Старокостянтинів, Хмельницької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті м. Київ звернувся з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Капляра Володимира Івановича с. Раштівка, Старокостянтинівського району, Хмельницької області про стягнення 500,58 євро, що еквівалентно відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку 15249,35 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортом. В обґрунтування позову посилається на здійснення Управлінням Укртрансбезепеки у Черкаській області 27.03.2019 року габаритно-вагового контролю автомобіля, власником якого є відповідач, за результатами чого зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 22.02.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.03.2021р.

Ухвалою суду від 29.03.2021р. підготовче засідання призначено на 06.04.2021р.

Ухвалою суду від 07.04.2021р. в підготовчому засіданні 06.04.2021р. оголошено перерву до 19.04.2021р.

Ухвалою суду від 05.05.2021р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/155/21 на тридцять днів та підготовче засідання призначено до розгляду на 18.05.2021р.

Ухвалою суду від 18.05.2021р. підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 31.05.2021р.

Ухвалою суду від 31.05.2021р. в судовому засіданні оголошено перерву до 14.06.2021р.

Представник позивача та прокурор під час судового розгляду спору позов підтримали, наполягають на його задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав; належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи судовими повістками.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

З огляду на обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
21.03.2019р. начальником Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області затверджено щотижневий графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області у період з 25.03.2019р. по 31.03.2019р., на виконання окремого доручення №320/03/13-18 від 05.05.2018р.

Згідно вказаного графіку, Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області видано направлення на рейдову перевірку № 004459 від 25.03.2019р. в період з 25.03.2019р. по 31.03.2019р. на автодорогах Київ Одеса 210 км + 450м, м. Умань.

Позивачем до матеріалів справи надано Графік роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю в Черкаській області на березень 2019р., погоджений посадовими особами Служби автомобільних доріг у Черкаській області, Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області, Управлінням патрульної поліції в Черкаській області.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 25.03.2019 №004458 працівниками управління Укртрансбезпеки у Черкаській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом в період з 25.03.2019р. по 31.03.2019р. на автодорогах Київ Одеса 210 км + 450м, м. Умань.

За результатами документального габаритно-вагового контролю в місці проведення Київ-Одеса 210 км+450м, працівниками управління Укртрансбезпеки у Черкаській області складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (навантаження на вісь 12,8 тонн, замість допустимих 11 тонн) від 27.03.2019р. №025705. В акті зафіксовано автомобіль DAF FTXF 105.460 номерний знак НОМЕР_1 , причіп марки BENALU C34 номерний знак НОМЕР_2 , суб`єкта, що перевіряється - ФОП Капляр В.І., водій ОСОБА_1 , маршрут руху транспортних засобів із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування Пониковиця Миколаїв 618 км, найменування та вид вантажу пшениця та габаритні параметри вищезазначених транспортних засобів: нормативно допустима повна маса 40 тонн, фактична повна маса 39,85 тонн. Даний акт підписаний водієм ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою від 27.03.2019 №047242 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, яку складено щодо вищенаведених транспортних засобів, повна маса транспортного засобу 39,85 тонн, довжина, ширина та висота - в межах норми.

До матеріалів перевірки додано копію товарно-транспортної накладної від 26.03.2019 №00026/3/9/11 про перевезення автомобілем DAF ВХ48-51 СА з причепом ВХ19-87 ХО вантажу (пшениця 3 класу) автопідприємством: ТОВ „Фьюел Лайн Самборським В.А. для ТОВ "Агро Фонд с. Свиняче, Горохівського району, Волинської області за маршрутом: с. Пониковиця, Бродовський район, Львівська область, урочище Іподром м. Миколаїв.

За результатами перевірки (місце перевірки: а/д Київ Одеса 210 км + 450м) додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом щодо транспортного засобу DAF номерний знак НОМЕР_3 (серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ), що належить ОСОБА_2 , водій ОСОБА_1 , складено акт від 27.03.2019 №135536.

В акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення: надання послуг з перевезень вантажів, без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: без дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами України виданого компетентними уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.

Акт підписаний посадовими особами, що провели перевірку та водієм транспортного засобу ОСОБА_1

Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області складено розрахунок від 27.03.2019 №401 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 27.03.2019р. №025705 (постанова КМУ від 27.06.2007 №879).

Відповідно до зазначеного розрахунку пройдена транспортними засобами відстань становить 618 км; фактична загальна маса ТЗ становить 12,80 т, що є перевищенням від нормативу на 16,36%, плату за проїзд нараховано на 1,80 т із розрахунку 0,270 євро/км. Всього за 1 км проїзду 0,270 євро/км.

Зазначено, що розрахунок виконано відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм постанови КМУ від 27.06.2007 №879): П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, км; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру до 10 в% - К=2; від 10% до 40% - К=3; більші ніж 40% - К=5).

У розрахунку вказано загальну суму до сплати 500,58 євро та зазначено, що оплату необхідно провести в гривнях відповідно до офіційного курсу НБУ на день проведення розрахунку.

Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області звернулося до відповідача з листом (від 25.09.2020р.), у якому повідомило про виявлене порушення та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та великогабаритного транспортного засобу в розмірі 500,58 євро (додаток копія акту від 27.03.2019р. №025705, розрахунок від 27.03.2019 №401), яку необхідно сплатити протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати.

У матеріали справи також надано: копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №004666 від 21.11.2007р., копію свідоцтва про повірку засобів вимірювальної техніки №34-00/1043 від 11.04.2019р.

Листом від 17.12.2020р. перший заступник керівника місцевої прокуратури звернувся до позивача з запитом чи будуть вживатись Державною службою України з безпеки на транспорті заходи про стягнення із Капляра В.І. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Крім того, у матеріалах справи наявний лист Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №274-21 від 14.01.2021р. адресований Старокостянтинівський місцевій прокуратурі, в якому з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, якою затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Закон України Про автомобільний транспорт, зазначає, що Укртрансбезпеку законодавством не наділено правом звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів. Також зазначено про те, що збільшення видатків кошторису Укртрансбезпеки в частині, що стосується надання асигнувань на сплату судового збору у 2020 році, не передбачено. Враховуючи викладене, з метою захисту інтересів держави управлінням надано інформацію щодо представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в порядку господарського судочинства з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування Капляра В.І. в сумі 500,58 євро.

25.01.2021р. перший заступник керівника місцевої прокуратури повідомив позивача, про те що Старокостянтинівська місцева прокуратура звертається до суду із позовом в інтересах органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Державної служби України з безпеки на транспорті, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державне агентство автомобільних доріг України про стягнення з ФОП Капляра В.І. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великогабаритним транспортом в сумі 15249,35 грн.

Державна служба України з безпеки та транспорті звернулася з листом №971-21 від 10.02.2021р. до Старокостянтинівськохї місцевої прокуратури, Хмельницької обласної прокуратури, в якому з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, якою затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Закон України Про автомобільний транспорт, повідомила прокуратуру, що Державна служба України з безпеки на транспорті не має законодавчої можливості звернутися до суду з позовом щодо стягнення з ФОП Капляра В.І. 500,58 євро плати за проїзд.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач нараховану плату за проїзд автомобільними дорогами у зв`язку з виявленим фактом перевищення нормативних параметрів при здійснення перевезення вантажу в добровільному порядку не сплатив, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі позивача з позовом про стягнення з відповідача цієї плати.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Згідно із ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у відсутності такого органу.

Частинами третьою - п`ятою статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

В обґрунтування наявності підстав для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, - Державної служби України з безпеки на транспорті, прокурор посилається на те, що позивач є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не вжито заходів щодо стягнення з відповідача нарахованої плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу відповідача в заявленому до стягненні розмірі, що зумовлює ненадходження коштів до Державного бюджету України, та дає право прокурору здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Так, з матеріалів справи слідує, що Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки листом від 14.01.2021р., адресованим Старокостянтинівській місцевій прокуратурі, зазначило, що Укртрансбезпеку законодавством не наділено правом звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів; що збільшення видатків кошторису Укртрансбезпеки в частині, що стосується надання асигнувань на сплату судового збору у 2020 році, не передбачено.

Таким чином, невжиття позивачем заходів щодо захисту інтересів держави шляхом стягнення з відповідача коштів в судовому порядку за умови обізнаності позивача про наявність відповідних порушень, про що свідчить вищенаведене листування прокурора з позивачем, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами на користь держави.

При цьому, наявності підстав для представництва інтересів держави у суді прокурором позивачем не заперечено, навпаки, висловлено позицію про підтримання заявлених прокурором позовних вимог.

Така бездіяльність позивача як компетентного органу, який здійснює відповідні повноваження у сфері спірних правовідносин, є самостійною юридичною особою, однак який незалежно від причини не здійснює захисту інтересів держави, виключає можливість трактування прокурора як альтернативного суб`єкта звернення до суду, що замінює компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. У цьому випадку прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні позивача, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту інтересів держави.

У підтвердження дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом, у матеріали справи надано лист (від 25.01.2021р.) першого заступника керівника місцевої прокуратури, в якому прокурор повідомив позивача, про те що Старокостянтинівська місцева прокуратура звертається до суду із позовом в інтересах органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Державної служби України з безпеки на транспорті, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державне агентство автомобільних доріг України про стягнення з ФОП Капляра В.І. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великогабаритним транспортом в сумі 15249,35 грн.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт", який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Частиною 7 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Підпунктами 2, 15, 27 п. 5 Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного слідує, що Укртрансбезпека виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення вагових або габаритних параметрів транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з ч. 14 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України (ч. 17 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт").

За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 3 п. 2 Порядку визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до визначення, наведеного у п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Також згідно з підпунктом 4 п. 2 Порядку габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку). Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль (п. 16 Порядку).

Підпунктом 5-1 п. 1 Порядку визначено, що документальний габаритно-ваговий контроль - це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п. 20 Порядку).

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п. 21 Порядку).

Згідно з п. 27 Порядку плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно з пунктом 30 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі Порядок), плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнз -розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями, не перевищує 2,5 метра.

Відповідно до п. 31-1 Порядку якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Як убачається з матеріалів справи, за результатами документального габаритно-вагового контролю в місці проведення Київ-Одеса 210 км+450м, працівниками управління Укртрансбезпеки у Черкаській області складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (навантаження на вісь 12,8 тонн, замість допустимих 11 тонн) від 27.03.2019р. №025705. В акті зафіксовано автомобіль DAF FTXF 105.460 номерний знак НОМЕР_1 , причіп марки BENALU C34 номерний знак НОМЕР_2 , суб`єкта, що перевіряється - ФОП Капляр В.І., водій ОСОБА_1 , маршрут руху транспортних засобів із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування Пониковиця Миколаїв 618 км, найменування та вид вантажу пшениця та габаритні параметри вищезазначених транспортних засобів: нормативно допустима повна маса 40 тонн, фактична повна маса 39,85 тонн. Даний акт підписаний водієм Самборським В.А.

Зокрема, згідно з вищенаведеним актом про проведення перевірки виявлено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевищення нормативних вагових параметрів за відсутності документів про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. З акту про перевищення параметрів слідує перевищення нормативних вагових параметрів транспортних засобів, а саме: навантаження на одинарну вісь 12800 кг.

Зі складеного позивачем розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 27.03.2019 № 410 слідує, що розмір плати за проїзд визначено позивачем відповідно до вимог Порядку №879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879. Доказів, які би спростовували зазначене, суду не подано.

Аналіз вищенаведених законодавчих норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкта господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Доказів сплати відповідачем нарахованої плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в заявленому до стягнення розмірі, доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахованої плати за проїзд автомобільними дорогами суду не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України).

За частиною першої статті 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879, плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідач факт перевищення нормативно-вагових параметрів зареєстрованими за ним транспортними засобами не спростував, нараховану плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не сплатив, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 15249,35 грн. (що еквівалентно 500,58 Євро відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку) плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є доведеними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Висновок у подібних правовідносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №926/16/19, від 12.02.2020 у справі №917/210/19.

Відшкодування витрат зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст.2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов першого заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури м. Старокостянтинів, Хмельницької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті м. Київ до фізичної особи - підприємця Капляра Володимира Івановича с. Раштівка, Старокостянтинівського району, Хмельницької області про стягнення 500,58 євро, що еквівалентно відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку 15249,35 грн., задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Капляра Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, 14, код 39816845) 15249,35 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті сорок дев`ять гривень 35 коп.) (що еквівалентно 500,58 Євро відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку) плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Капляра Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, провул. Військоматський,3, код 02911102) 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Рішення підписано 17.06.2021р.

Суддя С.В. Гладій

Відрук. 5 прим.:
1 - до справи
2 - позивачу (03135, м. Київ, пр. Перемоги,14) (реком. з повід.)
3 - відповідачу (31116, с. Раштівка, Старокостянтинівського р-ну, Хмельницької обл., вул. Зарічна,22)(реком. з повід.)
4- третій особі ( 03150, м. Київ, вул. Фізкультурна, 9) (реком. з повід.)
5 - прокуратуру ( 31100, м. Старокостянтинів, Хмельницької обл., вул. К. Острозького,41)(реком. з повід.)