ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р. Справа №909/460/20

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Зварич ОВ., Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Гураль К.О.

з участю представників: прокурор Винницька Л.М., представник позивача Запухлий Р.В., представник відповідача Шумський Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Київстар на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року у справі №909/460/20 за позовом керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області до Приватного акціонерного товариства Київстар про приведення у придатний для використання стан самовільно зайнятої земельної ділянки, звільнення її та повернення за належністю

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява від керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області до Приватного підприємства «Київстар» про приведення у придатний для використання стан самовільно зайнятої земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,0882 га шляхом демонтування базової станції мобільного стільникового зв`язку, звільнення її та повернення за належністю ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у ході здійснення заходів державного контролю встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності площею 0,0882 га, що розташована за межами населеного пункту с. Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області самовільно використовується ПрАТ «Київстар» шляхом встановлення базової станції мобільного зв`язку. 01.07.2019 згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №347/0/92-18-ДК/0136По/08/01/-19 керівника ПрАТ «Київстар» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Однак незважаючи на добровільне сплачення штрафу у розмірі 340 грн та шкоди в розмірі 114,25 грн (яка встановлена Головним управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області) земельну ділянку площею 0,0882 га, що розташована за межами населеного пункту с. Підлужжя Тисменицького району станом на 03.04.2020 не звільнено, документацію на користування не оформлено та відповідно користування останньої здійснюється в порушення вимог земельного законодавства без наявності рішення органу виконавчої влади та правовстановлюючих документів, що слугувало підставою із зверненням даного позову. В обґрунтування даних вимог позивач посилається на положення ст. 131-1 Конституції України, ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 324, 387 ЦК України, ст. ст. 1, 16, 84, 92, 122, 124, 125, 152, 153, 211, 212, 324, 387 Земельного кодексу України.

Відповідач у відзиві заперечує позовні вимоги вказуючи на те, що заявляючи вимогу про повернення спірної земельної ділянки, прокурор фактично ініціює спір про право, позаяк просить повернути майно Держгеокадастру в Івано-Франківській області, хоча останній ніколи власником цього майна не був, тому вважає, що вимоги позивача не підлягають до задоволення. При цьому зазначає, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Покликається на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18.

Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 03.11.2020 у справі №909/460/20 позовні вимоги задовольнив. Зобов`язав ПАТ «Київстар» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,0882 га, що знаходиться за межами населеного пункту с. Підлужжя Тисменицького району, Івано-Франківської області , привести її у придатний для використання стан шляхом демонтування базової станції мобільного стільникового зв`язку та повернути її за належністю ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Стягнув з ПАТ «Київстар» 6306,00 грн витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено, те що земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності площею 0,0882 га у користування ПАТ «Київстар» не надавалась, рішення органом виконавчої влади з даного приводу не приймалось, що відповідно дає підстави стверджувати, що у ПАТ «Київстар» не виникло ні право користування, ні право володіння та право розпорядження спірною земельною ділянкою, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Київстар» (відповідач) вказує на те, що оскаржене рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи. Звертає суду увагу на те, що власником спірної земельної ділянки є держава, від імені якої відповідно до вимог чинного законодавства діють органи державної влади, яким у цьому випадку є районна державна адміністрація, яка б і мала заявляти відповідні вимоги. Також, скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив та не надав правової оцінки твердженням відповідача щодо обраних прокурором способів захисту. Позивачем при заявлені негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень щодо користування та розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування та розпорядження річчю. Суд першої інстанції не взяв до уваги того, що прокурор не довів наявність підстав для звернення до суду, не урахував допущені процесуальні порушення прокурором в частині забезпечення представництва інтересів.

Просить прийняти нове рішення, яким рішення Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 9029/460/20 від 03 листопада 2020 року скасувати повністю, а в задоволенні позову відмовити.

Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (позивач) у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи такої вказуючи на те, що місцевим господарським судом вірно встановлено та досліджено, що земельна ділянка площею 0,0882 га знаходиться за межами населеного пункту с. Підлужжя та є державною власністю сільськогосподарського призначення, а тому розпорядження цією ділянкою у відповідності до ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України належить до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам, в даному випадку Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Щодо забезпечення представництва інтересів в суді, то вказує на те, що судом першої інстанції досліджено, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у встановленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке здійснюється з порушенням вимог чинного законодавства. В обґрунтування позивач посилається на положення ст. 116, 122, 124 , 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України, ст. 6 Закону України «Про оренду землі».

Івано-Франківська обласна прокуратура у поясненнях по суті апеляційної скарги вказує на необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги покликаючись зокрема на те, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених ч. ч. 4,8 ст. 122 Земельного кодексу України, у власність або користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) , з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;в) індивідуального дачного будівництва. Таким чином вказує, що повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб має виключно центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи. Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016 із змінами від 20.02.2020, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку , визначеному чинним законодавством на території Івано-Франківської області. Земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності площею 0,0882 га у користування ПАТ «Київстар» не надавалась, рішення органом виконавчої влади зданого приводжу не приймалось. Щодо представництва інтересів прокуратури, то вказує, що порушення інтересів держави полягає у наявності порушень вимог земельного законодавства з боку ПАТ «Київстар», внаслідок чого безпідставно останнє використовує за межами с. Підлужжя земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 0,0882га, поза встановленим законом порядком, без правовстановлюючих документів , у результаті чого завдано шкоду інтересам держави. При цьому вказує, що пред`являючи позов в інтересах Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області , прокурор виходить з того, що вказаним органом, протягом тривало часу (з моменту становлення факту самовільного захоплення, коли проведено перевірку червень 2019 року до моменту звернення прокурора з позовом червень 2020) не вжито заходів до приведення самовільної ділянки у придатний до використання стан.

Західний апеляційний господарський суд (в складі колегії суддів: Гриців В.М., Дубник О.П., Зварич О.В.) ухвалою від 14 грудня 2020 року поновив ПАТ Київстар строк на апеляційне оскарження, відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Київстар на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року у справі №909/460/20, зупинив дію оскарженого рішення до винесення постанови Західним апеляційним господарським судом.

Суд неодноразово призначав розгляд справи з підстав, наведених у відповідних ухвалах. Востаннє Західний апеляційний господарський суд (в складі колегії суддів: Гриців В.М., Зварич О.В., Якімець Г.Г.) ухвалою від 15 квітня 2021 року розгляд справи №909/460/20 призначив на 27 травня 2021 року.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що у задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Київстар» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 у справі №909/460/20 належить відмовити з таких підстав.

Обставини справи

11.06.2019 Тисменицькою місцевою прокуратурою встановлено, що Головним управлінням Держеокадастру в Івано-Франківській області відповідно до ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснено державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності за об`єктом - земельна ділянка площею 0,0882 га, що розташована за межами населеного пункту с.Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області.

У ході здійснення заходів державного контролю Тисменицькою місцевою прокуратурою встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності площею 0,0882 га, що розташована за межами населеного пункту с.Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області самовільно використовується ПАТ «Київстар» шляхом встановлення базової станції мобільного зв`язку.

При цьому, земельна ділянка площею 0,09 га з кадастровим номером :01:003:0551 для розміщення та експлуатації інших технічних засобів зв`язку для встановлення та обслуговування базової станції мобільного стільникового зв`язку ПАТ "Київстар", що розташована за межами населеного пункту с.Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області - не використовується.

01 липня 2019 року, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №347/0/92-18-ДК/0136Ш/08/01/-19 керівника ПАТ "Київстар" ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

05 липня 2019 року ПАТ "Київстар" сплатив штраф у розмірі 340 грн.

Також, 05 липня 2019 ПАТ "Київстар" сплачено в повному обсязі шкоду в розмірі 114,25 грн, яка встановлена Головним управлінням Держеокадастру в Івано-Франківській області внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки 0,0882 га.

Надалі, 01.07.2019 керівнику ПАТ "Київстар" внесено припис № 347/0/19-18-ДКУ0137Пр/03/01/-19 про усунення порушень вимог земельного законодавства, шляхом оформлення документації, що підтверджують право користування земельної ділянки або звільнення останньої (а.с.31-32).

Однак, ПАТ "Київстар" припис від 01.07.2019 не виконано, порушення вимог земельного законодавства не усунуто. Зокрема, не заважаючи на добровільне сплачення штрафу у розмірі 340 грн. та шкоди в розмірі 114,25 грн., земельну ділянку площею 0,0882 га, що розташована за межами населеного пункту с. Підлужжя Тисменицького району станом на 03.04.2020 не звільнена, документація на користування не оформлена, що відповідно слугувало підставою для звернення прокурора з означеним позовом до Господарського суду Івано-Франківської області.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

За змістом ст. 2 Закону України «Про охорону земель» об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Частинами 1-2 ст. 84 ЗК України встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень , визначених цим кодексом.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності , крім випадків , визначених частиною восьмою цієї статті , у власність або користування для всіх потреб.

Згідно ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що посадові особи в межах своїх повноважень мають право, зокрема: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов`язкові вказівки до виконання (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодування завданих власнику земельної ділянки збитків; безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних та фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; звертатись до суду з позовом щодо відшкодування витрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, та інші.

Згідно з ст.187 ЗК України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За приписами ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з ч.1-3 ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З наявних у справі доказів встановлено, ПАТ «Київстар» використовує земельні ділянки площею 0,0882, які розташовані за межами населеного пункту с. Підлужжя, без укладених належним чином оформлених договорів оренди земельної ділянки, без будь-яких рішень органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади про передачу вказаних земельних ділянок у власність чи користування, чим відповідно порушено норми Земельного кодексу України.

Цієї обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76,77 ГПК України.

Отже, правомірним є висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Скаржник вказує на те, що власником спірної земельної ділянки є держава, від імені якої у відповідності до вимог чинного законодавства діють органи державної влади, в даному випадку, на думку відповідача є районна державна адміністрація, яку вважає належним позивачем в даній справі.

Щодо цього суд констатує, що земельна ділянка площею 0,0882 га знаходиться за межами населеного пункту с. Підлужжя та є державною власністю сільськогосподарського призначення, а тому розпорядження цією ділянкою у відповідності до ч.4 ст. 122 ЗК України належить до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам, а даному випадку Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

З 01.01.2013 вступив і дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким законодавець вніс зміни до ЗК України , а саме до статті 122 ЗК України.

Згідно з ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або користування для всіх потреб.

Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМ України від 14.01.20215 №15, держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області є територіальним органом Держгеокадастру.

Отже, повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності розташованою за межами населених пунктів з 01.01.2013 належить центральному органу виконавчої влади (Держгеокадастру) та його територіальним органам, а відтак необгрунтованим є твердження скаржника, що розпорядником спірної ділянки є районна державна адміністрація.

Щодо підстав подання позову прокурором.

Відповідно до ч.4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З позовної заяви та обставин справи видно, що порушення інтересів держави полягає у наявності порушень вимог земельного законодавства з боку ПАТ «Київстар», внаслідок чого безпідставно останній використовує за межами с. Підлужжя земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 0,0882 га поза встановленим законом порядком, без правовстановлюючих документів, у результаті чого завдано шкоди інтересам держави.

Суду першої інстанції встановив, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у встановленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке здійснюється з порушенням вимог чинного законодавства.

Судова колегія апеляційного суду зазначає, що факти порушення інтересів держави та не здійснення у зв`язку з цим ГУ Держгеокадастру і Івано-Франківській області захисту законних інтересів держави підтверджується матеріалами позовної заяви а причина, через яку позивачем не здійснено відповідних дій - відсутність коштів з метою сплати судового збору (а.с.47), ніяким чином не перешкоджає, а навпаки надає прокурору право здійснювати представництво інтересів держави в особі названого органу державної влади згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №922/1361/17, згідно якої, нездійснення органом влади повноважень щодо захисту інтересів держави є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Такий висновок у повній мірі відповідає правовій позиції викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18, де зазначено, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної частини громадян членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (п.6.43).

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, навела такий висновок про застосування норм права:

« 76. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

77. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

78. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

79. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

80. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

81. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим...».

Як видно з матеріалів справи, прокурор листом № 09.35-67-197вих-20 від 29 квітня 2020 року повідомив Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про виявлене порушення інтересів держави та необхідність відповідного реагування.

Компетентний орган упродовж місяця після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом, прокурор подав позов 01 червня 2020 року,

Отже, прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

За практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги викладені обставини справи і приписи закону суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року у справі №909/460/20 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київстар» залишає без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року у справі №909/460/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київстар» без задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на відповідача Приватне акціонерне товариство «Київстар».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 14 червня 2021 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя Г.Г. Якімець