УХВАЛА

16 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/7184/20

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Васьковського О.В. (головуючого), Баранця О.М., Булгакової І.В., Дроботової Т.Б., Кібенко О.Р., Львова Б.Ю., Селіваненка В.П., Ткаченко Н.Г., Уркевича В.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України (змінено найменування з 1 окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України)

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Сулім В.В., судді - Коротун О.М., Майданевич А.Г.)

від 19.03.2021

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестбудінвест"

до: 1 окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Адміністрація Державної прикордонної служби України

про визнання правочинів недійсними в частині, визнання актів такими, що не породжують прав та обов`язків сторін договору

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 26.04.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 910/7184/20 за касаційною скаргою Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 у порядку письмового провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 28.05.2021 справу № 910/7184/20 за касаційною скаргою Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України (змінено найменування з 1 окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 передано на розгляд об`єднаної палати на підставі частини другої статті 302 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у складі: Кондратова І.Д., Бакуліна С.В., Кібенко О.Р., вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16, шляхом його уточнення.

Колегія суддів Верховного Суду у складі Кондратова І.Д.- головуюча, Бакуліна С.В., Кібенко О.Р. зазначила, що висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16, які підлягають врахуванню при вирішенні справи № 910/7184/20, потребують уточнення через неоднакове їх розуміння й застосування у судовій практиці.

Ухвалюючи постанову у цій справі, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла таких висновків:

За змістом частин першої та четвертої статті 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Натомість відповідно до частини другої статті 119 ГПК України за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. При цьому суд не може продовжити строк понад встановлений ГПК України строк.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Наразі склалися три різні підходи до розуміння цих висновків:

- строк, встановлений судом, може бути тільки продовжений за умов, встановлених ст. 119 ГПК України, і не може бути поновлений;

- строк, встановлений судом, може бути поновлений, якщо закон встановив для суду часові обмеження при визначенні такого строку;

- строк, встановлений судом, може бути продовжений, якщо відповідна заява/клопотання надійшли у межах цього строку, або поновлений, якщо відповідна заява/клопотання надійшли поза межами встановленого судом строку.

Колегія суддів вважає, що правильним підхід відповідно до якого строк, встановлений судом, може бути тільки продовжений за умов, встановлених ст. 119 ГПК України, і не може бути поновлений, з таких міркувань.

Законом встановлюються строки вчинення учасниками процесу найбільш важливих процесуальних дій, відповідно, такі строки можуть бути поновлені за наявності поважних причин їх пропуску.

Поряд із цим суду надається можливість самостійно встановлювати строки у передбачених законом випадках. Мета встановлення судом таких строків - оперативне керування судовим процесом, забезпечення швидкого розгляду справи, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ГПК, забезпечення можливості всім учасникам процесу своєчасно ознайомитися документами, запобігання зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вжиття заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Строк, встановлений судом, часто пов`язаний з іншими датами (найчастіше датою розгляду справи чи судового засідання). Застосовуючи такі строки, суд забезпечує оперативність та своєчасність розгляду на виконання вимог закону щодо розгляду справи у строки, встановлені законом.

Тому пропуск такого строку, встановленого судом, є присічним. ГПК України у жодній статті не передбачає можливості поновлення такого строку.

У справі, що розглядається, йдеться про строк, встановлений судом, у порядку, передбаченому ст. 174 ГПК України. У статті дослівно визначено, що це строк встановлений судом. Те, що цей строк не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, не перетворює цей строк, на строк, встановлений законом, навіть у випадку коли суд встановив в ухвалі такий строк як максимально можливий (10 днів). Цей обмежувальний строк, встановлений ст. 174 ГПК України для суду, а не для учасників процесу, а тому, на думку колегії суддів, він не може бути поновлений за жодних умов.

Отже, невиконання заявником апеляційної скарги вимог ухвали про залишення без руху у встановлений судом десятиденний строк є безумовною підставою для повернення апеляційної скарги скаржнику. Після спливу цього строку суд не має права вирішувати питання про поновлення процесуального строку, встановленого судом на усунення недоліків.

З цих підстав, колегія суддів передала справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з мотиву необхідності відступити від висновку щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16, шляхом його уточнення.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/7184/20 визначено суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Васьковського О.В. (головуючого), Баранця О.М., Булгакової І.В., Дроботової Т.Б., Кібенко О.Р., Львова Б.Ю., Ткаченко Н.Г., Селіваненка В.П., Уркевича В.Ю., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 01.06.2021.

Частиною другою статті 302 ГПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Відтак, справа № 910/7184/20 підлягає прийняттю та призначенню до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підставі частини другої статті 302 ГПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 301 ГПК України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 8 ГПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Обставин для розгляду відповідної касаційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду встановлено не було, тому дана справа переглядається в порядку письмового провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 8, 234, 235, 301, 302 ГПК України, Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Прийняти касаційну скаргу Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 у справі № 910/7184/20 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Здійснити перегляд ухвали Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 у справі № 910/7184/20 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий О.В. Васьковський

Судді О.М. Баранець

І.В. Булгакова

Т.Б. Дроботова

О.Р. Кібенко

Б.Ю. Львов

В.П. Селіваненко

Н.Г. Ткаченко

В.Ю. Уркевич