ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року м.Дніпро Справа № 904/358/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.,

судді: Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Секретар судового засідання Григоренко А.А.

Представники сторін:

від позивача: Гавеля Д. В., довіреність № 18/6087 від 17.08.2020 р., адвокат;

від відповідача: Уманець Б. Б., ордер АЕ № 1073340 від 17.06.2021 р., адвокат;

від відповідача: Стецюра Т. М., довіреність № 1947 від 19.05.2021 р., керівник юридичної групи;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 (повне рішення складено 23.03.2021, суддя Фещенко Ю.В.) у справі

за позовом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Жовті Води, Дніпропетровської області)

до Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" (м. Жовті Води, Дніпропетровської області)

про стягнення збитків, завданих внаслідок порушення зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних у розмірі 305 817 грн. 82 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" суму збитків, завданих внаслідок порушення зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних, у розмірі 305 817,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неналежне виконання відповідачем обов`язку з складення та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за Договором про подачу питної води з системи комунального водопроводу та приймання стічних вод до системи комунальної каналізації № 10-1/1962/67ЕПП від 16.01.2018 позбавило позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, та відповідно скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 305 817,82грн., що фактично є його збитками, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на статтю 22 ЦК України, статтю 224 ГК України, статті 44, 201 Податкового кодексу України просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 305 817,82грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 року у справі № 904/358/21 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" 305 817 грн. 82 коп. - збитків, 4 587 грн. 27 коп. - витрат по сплаті судового збору.

У наведеному рішенні місцевий господарський суд встановив, спираючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03.08.2018 року у справі № 917/877/17, наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом та договором обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю зменшення позивачем суми податкових зобов`язань на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача. Тобто, в даному випадку наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Комунальне підприємством "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 року у справі № 904/358/21 та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права, судом не в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи.

На думку скаржника, несвоєчасне оформлення відповідачем податкових накладних, їх несвоєчасна реєстрація мають непрямий (опосередкований) зв`язок з діями позивача на виконання ним своїх податкових зобов`язань, а саме: необхідністю поповнення позивачем електронного рахунку у системі електронного адміністрування з метою здійснення реєстрації податкових накладних, виданих своїм контрагентам. Отже, така поведінка відповідача має оцінюватися за межами конкретного випадку і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Апелянт вважає, що позивачем не доведено своєчасного використання всіх передбачених податковим законодавством способів для реалізації свого права на віднесення сум податку до податкового кредиту, причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та понесеними позивачем витратами, обґрунтованості своїх вимог про відшкодування збитків.

Відповідач, посилаючись на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 04.06.2018 року у справі №925/494/17, вказує, що порушення відповідачем порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних не позбавляє позивача права на включення спірної суми до податкового кредиту, а обумовлює її нарахування необхідністю додання до податкової декларації за звітний податковий період заяви зі скаргою на відповідача з доданням певного пакету документів.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Держаним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" до суду надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення від 23.03.2021 року у справі № 904/358/21 без змін.

На обґрунтування своєї позиції позивач зазначив, що враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03 грудня 2018 року у справі № 908/76/18 та той факт, що право на віднесення суми податку до податкового кредиту у Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" виникає з дати реєстрації в ЄРПН податкової накладної, невиконання відповідачем зобов`язань щодо оформлення та реєстрації податкової накладної, позбавило позивача права включити суму податку на додану вартість у розмірі 305 817,82 грн. до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 у справі № 904/358/21; призначено справу до розгляду на 17.06.2021.

08.06.2021 року засобами поштового зв`язку від Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшов відзив на апеляційну скаргу Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради".

У судовому засіданні 17.06.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

16.01.2018 між Комунальним підприємством "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" (виробник, відповідач у справі) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (споживач, позивач у справі) було укладено договір на подачу питної води з системи 10-1/1962/67ЕПП (далі -договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого, керуючись Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Водним кодексом України, Законом України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" (далі правила користування), затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008, "Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України" (далі - правила технічної експлуатації), затверджених наказом Держжитлокомгоспу України № 30 від 05.07.1995, "Правилами прийому стічних вод підприємств і організацій у комунальну систему каналізації міста Жовті Води", затвердженими рішенням Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 181 від 27.03.2008, "Правилами охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 465 від 25.03.1999, а також інших вимог нормативно-правових актів України, регулюючих відносини за даним договором, виробник забезпечує споживачу подачу питної води згідно з вимогами ДСТУ 7525:2014; прийом стічних вод та повну біологічну очистку стічних; дощових і снігових (притоки) стічних вод.

У свою чергу, відповідно до пункту 1.2. договору, споживач бере на себе зобов`язання своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, належно експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, відповідно до договору та вимог діючих нормативних документів у сфері водопостачання та водовідведення.

У пункті 8.1. договору сторони визначили, що останній діє з 01.01.2018 по 31.12.2018, а в частині оплати договір діє до повного виконання.

Доказів зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Так, пунктом 3.4. договору передбачено, що розрахунки за воду виконуються згідно затверджених тарифів в розмірі за 1 метр кубічний відпущеної води і за 1 метр кубічний від ведених стоків і кількість снігових і дощових стічних вод. Вартість послуг на момент укладання договору складає: центральне водопостачання 11 грн. 06 коп. за кубічний метр без ПДВ; центральне водовідведення 12 грн. 21 коп. за кубічний метр без ПДВ; обробка стічних вод з перевищенням ГДК 7 грн. 76 коп. за кубічний метр без ПДВ, згідно структури тарифу на водовідведення за етапами транспортування та очищення і пункту 8.4. договору.

Згідно з пунктами 3.5.-3.6. договору розрахунковий період надання послуг водопостачання та водовідведення встановлюється в один місяць. Розрахунковий період для обліку і розрахунку спожитих водо ресурсів за показниками розрахункових засобів обліку встановлюється з 20 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. У разі, коли розрахунковий період не співпадає з календарним місяцем, розрахунковим вважається той місяць, до якого належить друга частина розрахункового періоду.

Рахунки за водопостачання та водовідведення доставляються виробником поштою або нарочно до канцелярії управління споживача. У рахунках вказуються нарахування за поточний місяць (об`єми наданих послуг, вартість) і підсумкова сума, що підлягає оплаті. Рахунки оплачуються: 50% від загальної суми рахунків, протягом 5-ти банківських днів, решта 50% по рахункам сплачується до 20 числа, місяця наступного за розрахунковим (пункт 3.7. договору).

Умовами пункту 3.8. договору передбачено, що система оплати послуг щомісячна, допускається авансова система оплати. Споживач може зробити переплату за послуги, що надаються. Платіж вважається авансовим, якщо здійснений до дати виставлення рахунку. Факт надання та отримання послуги постачання питної води, приймання стічних вод, обробка стічних вод з перевищення ГДК, підтверджується двостороннім актом наданих послуг, складеним виробником у двох примірниках. Один примірник споживач узгоджує, шляхом підписання та скріплення печаткою, та повертає на адресу виробник в триденний термін.

На виконання умов договору відповідачем були надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення, що підтверджується актами передачі-прийняття робіт (наданих послуг), на підставі яких відповідачем були виставлені рахунки на оплату позивачу, які оплачені позивачем.

Вказані обставини підтверджуються наступним:

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 1376 від 31.01.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 581 014 грн. 09 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 2729 від 06.02.2018 на суму 290 507 грн. 05 коп. та платіжного доручення № 3676 від 20.02.2018 на суму 290 507 грн. 04 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 7720 від 21.02.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 1 302 грн. 70 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 4696 від 05.03.2018 на суму 1 302 грн. 70 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 1761 від 28.02.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 591 678 грн. 28 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 4781 від 06.03.2018 на суму 295 839 грн. 14 коп. та платіжного доручення № 5466 від 20.03.2018 на суму 295839 грн. 17 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 2134 від 30.03.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 534 181 грн. 00 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 6558 від 06.04.2018 на суму 267 090 грн. 50 коп. та платіжного доручення № 7162 від 20.04.2018 на суму 267 090 грн. 50 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 2530 від 28.04.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 457 818 грн. 44 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 8454 від 07.05.2018 на суму 228 909 грн. 22 коп. та платіжного доручення № 8898 від 18.05.2018 на суму 228 602 грн. 06 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 2941 від 31.05.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 681 406 грн. 04 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 10329 від 07.06.2018 на суму 340 703 грн. 02 коп. та платіжного доручення № 10755 від 20.06.2018 на суму 340 703 грн. 02 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 3369 від 27.06.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 639 376 грн. 33 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 11990 від 06.07.2018 на суму 319 688 грн. 17 коп. та платіжного доручення № 18663 від 20.07.2018 на суму 319 688 грн. 16 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 3799 від 31.07.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 639 131 грн. 23 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 20006 від 07.08.2018 на суму 319 565 грн. 62 коп. та платіжного доручення № 20868 від 20.08.2018 на суму 319 565 грн. 61 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 4230 від 31.08.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 524 408 грн. 39 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 21737 від 07.09.2018 на суму 262 204 грн. 20 коп. та платіжного доручення № 22495 від 20.09.2018 на суму 262 204 грн.19 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 4655 від 28.09.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 527 483 грн.57 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 23806 від 05.10.2018 на суму 263 741 грн. 79 коп. та платіжного доручення № 24174 від 19.11.2018 на суму 263 741 грн.78 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 5075 від 31.10.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 562 699 грн. 55 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 25617 від 06.11.2018 на суму 281 349 грн. 78 коп. та платіжного доручення № 26400 від 20.11.2018 на суму 281 349 грн.77 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 5471 від 30.11.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 485 грн. 83 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 27623 від 06.12.2018 на суму 242 836 грн. 92 коп. та платіжного доручення № 28707 від 20.12.2018 на суму 242 836 грн.91 коп.;

-згідно з актом передачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 5889 від 28.12.2018 відповідачем виставлено рахунок (номер/дата аналогічно) на суму 522 791грн. 68 коп., який оплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 611 від 09.01.2019 на суму 261 395 грн. 84 коп. та платіжного доручення № 1022 від 18.01.2019 на суму 261 395 грн.84 коп.

Відповідно до пункту 9.6. договору виробник (відповідач) є платником податку на прибуток на загальних умовах та податку на додану вартість.

Відповідачем була здійснена реєстрація податкових накладних за вказаними вище рахунками лише частково, у той час, як за рахунком № 4655 від 28.09.2018 на суму 562 699 грн. 55 коп. реєстрація податкових накладних була здійснена частково за платіжним дорученням № 23806 від 05.10.2018 на суму 263 741 грн. 79 коп., тоді як за платіжним дорученням № 24174 від 19.11.2018 на суму 263 741 грн.78 коп. податкова накладна не зареєстрована, як і не були зареєстровані взагалі податкові накладні за рахунками: № 5075 від 31.10.2018, № 5471 від 30.11.2018, № 5889 від 28.12.2018. Вказане і є причиною спору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів, згідно з ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків.

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

За загальними положеннями ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (ст.ст.74, 76, 77 ГПК України).

Як вказувалось, між сторонами виникли правовідносини на підставі Договору подачі води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод в комунальну каналізацію № 10-1/1962/67ЕПП від 16.01.2018 року, за яким відповідач надав послуги з центрального водопостачання та водовідведення, що підтверджується актами передачі-прийняття робіт (наданих послуг), на підставі яких відповідачем були виставлені рахунки на оплату позивачу, які передбачали нараховане ПДВ.

Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" сплачено за надані послуги, згідно рахунків, кошти в сумі 6 748 657,97 грн., в тому числі ПДВ в сумі 1 124 776,34 грн.

Спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що позивач вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо реєстрації електронних податкових накладних, по наданих послугах, що позбавило можливості позивача отримати податковий кредит за зазначену суму ПДВ.

Стаття 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначає, що податок на додану вартість це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (п.п. 14.1.178.); податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді (п.п. 14.1.179); податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; (п.п.14.1.181).

Відповідно до положень пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/ послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.7 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України 198.1. визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно із пунктом 198.2 зазначеної статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положення статті 201 ПК України, до яких відсилає пункт 198.6 статті 198 цього Кодексу, регулюють відносини, пов`язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов`язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов`язки учасників податкових відносини, пов`язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов`язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Відповідно до пунктів 200.1. - 200.4. Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, предмет спору та обставини справи, місцевим господарським судом вірно зазначено, що для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення.

Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Тобто, при заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. В свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Однак, з врахуванням положень податкового законодавства, якими врегульовані питання адміністрування податку на додану вартість, колегія суддів зазначає про помилковість висновку місцевого господарського суду про наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та втратою позивачем можливості отримання податкового кредиту на суму ПДВ, по розрахунках відповідно до Договору подачі води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод в комунальну каналізацію № 10-1/1962/67ЕПП від 16.01.2018 року.

Так, згідно з абзаців 14, 19, 21 п. 201.10 статті 201 ПК України для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку подання щодо платника податку скарги про порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначається інформація зі скарги.

Враховуючи викладене, права позивача в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних підлягають захисту шляхом подання позивачем, разом з податковою декларацією, за відповідний звітний податковий період, заяви зі скаргою на дії відповідача. У цьому випадку податковим органом здійснюється перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вживаються заходи щодо усунення виявленого порушення.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що у даному випадку необхідним елементом для стягнення збитків є доведеність протиправних дій відповідача, саме доведення факту порушення правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, зазначений факт повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами, якими, зокрема, може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки, при цьому, таких доказів суду не надано.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.03.2020 у справі № 911/224/19.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів звернення до контролюючого органу.

Отже, у випадку бездіяльності відповідача з реєстрації податкових накладних позивач мав передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків своєї господарської діяльності у зв`язку з незарахуванням сплачених ним за надані послуги грошових коштів до податкового кредиту ПДВ.

На підставі аналізу зазначених вище положень законодавства, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 908/76/18, судом оцінюються критично. Адже, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 року у справі № 904/358/21 - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням вимог ст.129 ГПК країни, витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 у справі № 904/358/21- задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 у справі № 904/358/21 - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову відмовити в повному обсягу.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покласти на Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат".

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" 6 880,91 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд