ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/44/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської

при секретарі судового засідання: Пелехатій А.О.

за участю представників:

від позивача: Дідух С.П. (самопредставництво) на підставі посвідчення;

від відповідача: Синько О.А. на підставі ордеру;

від третьої особи: Єрємєєва К.С. (самопредставництво) на підставі довіреності.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6);

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Пономаренко Данила Костянтиновича ( АДРЕСА_1 );

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Концерн «Військторгсервіс» (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 28-А);

про усунення перешкод у користуванні майном.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 04.01.2021 року до господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Міністерства оборони України за вх. ГСОО №45/21 до Фізичної особи-підприємця Пономаренко Данила Костянтиновича, в якій позивач просив суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця №3751, яке розміщене по вулиці Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: АДРЕСА_2 , а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 14 червня 2016 року між Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс» укладено Договір доручення №1, відповідно до п.1.1 якого Концерн "Військторгсервіс" уповноважений діяти від імені Міністерства, а саме: вчиняти юридичні дії пов`язані з укладанням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вулиці Рожевій, у тому числі з правом звернення до суду з позовами з питань пов`язаних з виконанням умов цього договору.

Позивач зазначає, що на виконання договору доручення від 14.06.2016 р. № 1, 25.03.2009 р. між ДП МОУ «Південь» та відповідачем був укладений договір № 41/2009 про надання права платного користування торговельним місцем для встановлення 20-футових контейнерів, відповідно до п. 2.1 якого, відповідачу надавалось право платного користування торговельним місцем № 3751 на виділеній відкритій території за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, позивач зауважує, що відповідача було повідомлено про припинення МОУ договору про надання права користування торговельним місцем в односторонньому порядку відповідно до п.6.4 договору, але при цьому позивач додає, що з урахуванням внесених додатковою угодою змін до договору доручення № 1 від 14.06.2016 р. щодо збільшення вартості користування торговельним місцем, відповідача листом від 22.06.2018 р. № 06/1282 було повідомлено про зміну суттєвих умов та необхідність врегулювання договірних відносин, а також зазначено, що у разі наявності у нього бажання використовувати торговельне місце, що перебуває у розпорядженні Міністерства оборони України, він може звернутися до Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" у термін до 07.08.2018 року із заявою про намір укласти договір у новій редакції, за яким мінімальна вартість за користування торговельним місцем становитиме 16925,40 грн. (з ПДВ) в місяць, чого останнім зроблено не було у зв`язку з відсутністю такого бажання. Таким чином, за твердженнями позивача, відповідач не вчинив дій щодо врегулювання договірних відносин з Міністерством оборони.

Разом з тим, як зазначає позивач, оскільки в установлений строк відповідач торговельне місце не звільнив та продовжував його використовувати, Міністерством оборони України був поданий до Господарського суду Одеської області позов про зобов`язання фізичної особи-підприємця Пономаренко Д.К. усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем, з підстав розірвання договору в односторонньому порядку. Одночасно з цим позивач наголошує, що листом від 28.12.2018 р. № 1915/6 відповідача було повідомлено про закінчення терміну дії договору від 25.03.2009 р. № 41/2009 25.03.2019 р. та про не продовження з відповідачем договірних відносин, а листом від 14.08.2019 р. № 03/1423/13 відповідача було повідомлено про необхідність звільнення торговельного місця та контейнерів від речей. Однак, як вказує позивач, відповіді не отримано, перешкоди для користування не усунуто. Між тим, як наголошує позивач, незважаючи на те, що термін дії договору закінчився 25.03.2019 р., та жодних додаткових угод між Міністерством оборони України та відповідачем про продовження терміну дії договору укладено не було, останній й надалі продовжує використовувати торговельне місце № 3751, що позбавляє Міністерства оборони України права вільно використовувати зазначене торгове місце та передавати його у користування з метою отримання коштів на рахунки спецфонду Міністерства оборони України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2021 року було відкрито провадження у справі №916/44/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.02.2021 року о 14:30.

Ухвалою суду від 03.02.2021 року було залучено Концерн „Військторгсервіс (03151, місто Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 28-А) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, а також відкладено підготовче засідання на 01.03.2021 року о 09:45.

19.02.2021 року до суду від Концерн «Військторгсервіс» надійшло пояснення по справі №916/44/21 (вх. ГСОО № 4775/21), в якому третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, доповнює обґрунтування позовної заяви та вказує, що листом від 28.12.2018 року № 1915/6 відповідача було офіційно повідомлено про закінчення терміну дії Договору (від 25.03.2009 року № 41/2009) 25.03.2019 року та повідомлено про те, що Міністерство оборони України та Концерн Військторгсервіс не має наміру продовжувати з відповідачем договірних відносин по вказаному договору. Докази направлення вказаного повідомлення є в Концерні Військторгсервіс. Разом з тим, Концерн Військторгсервіс вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про закінчення терміну договору та про не продовження його на новий строк. Жодних додаткових угод про продовження терміну дії договору з відповідачем не укладалося. Твердження відповідача, що договір пролонгується на той самий строк є незаконними. Те, що станом на сьогоднішній день відповідачем сплачується на рахунки Міністерства оборони України 4 тис. грн. в якості оплати за договором також є неправомірним. Оскільки, відповідно до умов договору, відповідач повинен сплачувати кошти на рахунки саме Концерну Військторгсервіс. Сплата на рахунки Міністерства оборони України не є доказом сплати по вказаним договорам, як це стверджується відповідачем.

У судовому засіданні від 01.03.2021 року судом було оголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 31.03.2021 року о 09:45.

15.03.2021 року до суду від фізичної особи-підприємця Пономаренко Д.К. надійшов відзив (вх. ГСОО №7130/21), в якому відповідач вважає незаконним та необґрунтованим заявлений позов МОУ, та зазначає, що чинне законодавство та умови договору №41/2009, зокрема п. 6.4., не визначають підстав для дострокового припинення дії договору - ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони в контексті наведених нижче положень законодавства, а тому не тягне за собою таких правових наслідків, як дострокове припинення дії договору. Зміст п. 6.4 договору визначає тільки механізм такого припинення за наявності визначених на це законом підстав, відповідно відсутність таких підстав виключає можливість його припинення в односторонньому порядку. Як вказує відповідач, він у відповідь на ініціативу МОУ щодо припинення дії договору згоди на це не надавав і жодні повідомлення від МОУ або уповноважених ним осіб, протягом 2016 -2019 років до нього не надходили, ним не було допущено жодних порушень договірних зобов`язань, у зв`язку з якими до нього могло б бути заявлено МОУ вимогу щодо припинення договору та згоди сторони на його припинення також не було, а тому заява позивача про припинення договору на підставі його одностороннього волевиявлення, висловленого у листі представника позивача від 07.06.2018 р. не тягне за собою жодних правових наслідків, оскільки не ґрунтується на нормах закону та положеннях договору №41/2009. Таким чином, відповідач вважає, що договір № 41/2009, не був припиненим достроково в односторонньому порядку, а був поновлений на строк, на який був раніше встановлений договором, на підставі відсутності заперечень з боку орендодавця протягом місяця після закінчення строку договору. Одночасно з цим відповідач посилається на постанови Верховного суду від 16.04.2019 року по справі №922/793/18, 11.09.2018 року по справі №925/131/17, 13.06.2018 року по справі №909/442/17, 15.05.2018 року по справі №910/12031/17, згідно яких правові позиції Верховного Суду зводяться до того, що якщо наймач після закінчення договору найму продовжує використовувати майно, сплачує орендну плату, а від наймодавця не надійшло заперечень протягом місяця після закінчення строку договору найму, то вказаний договір в силу закону вважається продовженим на і той самий строк, на якій він був укладений. На думку відповідача, прийняття орендної плати також свідчить про визнання дій відповідача зі сторони МО України.

17.03.2021 року до суду найшла відповідь на відзив від Міністерства оборони України (вх. ГСОО №7359/21), в якій позивач не погоджується з позицією відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву та зауважує з приводу припинення договору № 41/2009 від 25.03.2009 р. позивач вказує, що дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну дії договору, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін, сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці. При цьому позивач вказує, що відповідно до п. 6.1 договору №41/2009 від 25.03.2009 р. термін його дії закінчився 25.03.2019 р., а відповідач - ФОП Пономаренко Д.К. не звільнив торгове місце № 3751 та продовжує здійснювати на ньому підприємницьку діяльність, що підтверджується актами огляду торгового місця від 09.07.2019 р. та 01.07.2020 р., будь-які додаткові угоди між сторонами договору №41/2009 від 25.03.2009 р. щодо зміни (продовження) терміну його дії не укладалися. Так, за ствердженнями позивача, 28.12.2019 р. за вихідним № 1915/6 начальником філії "Одеського управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс", що діяв від імені Міністерства оборони України, на адресу ФОП Пономаренко Д.К. направлено лист про неналежне виконання умов договору та про відмову від продовження, який відповідач отримав 30.12.2018, а тому до моменту закінчення дії договору відповідачу було достеменно відомо про відсутність наміру у Міністерства оборони продовжувати з ним договір №41/2009 від 25.03.2009 р. Оскільки термін дії договору №41/2009 від 25.03.2009 р. про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій 25.03.2019 р. закінчився, вказаний договір є припиненим. Водночас позивач вважає посилання відповідача на положення ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України та ст. 764 Цивільного кодексу України щодо автоматичного поновлення договору безпідставними, так як умови договору №41/2009 від 25.03.2009 р. не передбачають можливості автоматичного продовження цього договору. Більш того, за твердженнями позивача, згідно з п. 6.1 договору, всі зміни та доповнення до цього договору повинні бути оформлені письмово в двосторонньому порядку, однак доказів укладення нового договору чи внесення змін про продовження терміну дії даного договору відповідно до п. 7.4 договору матеріали справи не містять. Проте, як вказує позивач, відповідач не звільнив торговельне місце № 3775 та вчиняє перешкоди у користуванні ним, зважаючи на що Міністерство оборони України не може належним чином самостійно реалізувати належне йому право, а також не має можливості передати вказане торговельне місце в користування іншій особі з метою отримання прибутку. 3 приводу вимог про усунення перешкод у користуванні торговим місцем позивач із посиланнями на ч. 1 ст. 15, ст. 391 ЦК України вказує, що, враховуючи, що договір №41/2009 від 25.03.2009 р. припинив свою дію у зв`язку із закінченням терміну, на який він був укладений, відповідачем вказане майно використовується за відсутності будь-яких правових підстав, що в свою чергу є підставою для застосування ст. 391 ЦК України.

07.04.2021 р. представником відповідача подані до господарського заперечення на відповідь позивача на відзив (вх. ГСОО №9620/21), в яких відповідач додатково вказує, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», МО України повинно було повертати отримані кошти,

які були зараховані помилково, якщо вважали, що вони такими є. Жодних коштів МО України ФОП Пономаренко Д.К. не повертало. З будь-якими повідомленнями відносно необхідності надання реквізитів для повернення коштів МО України до Пономаренка Д.К., також, не зверталося, тому на думку позивача, з боку Міністерства оборони України, були вчинені конклюдентні дії, що полягають в інформуванні щодо власних банківських рахунків та продовженні прийняття платежів від відповідача після 25.03.2019 року. Щодо посилання позивача на повідомлення ФОП Пономаренко Д.К. про закінчення терміну договору листом від 28.12.2018 р. № 1915/6, відповідач зазначає, що у підписанта вказаного листа були відсутні повноваження діяти від імені Міністерства оборони України, вказаного листа відповідач не отримував. Також, як вказує відповідач, наданий позивачем лист від 28.12.2018 р. № 1915/6 був підписаний начальником філії "ОУВТ" Концерну "Військторгсервіс" Соловйовою О., але остання не являється уповноваженою Міністерством оборони України особою на представництво інтересів МО України у питання висловлення позиції відносно продовження з ФОП Пономаренко Д.К. договірних відносин з МО України щодо наданням права платного користування торговельним місцем № 3751 та щодо факту продовження на той час користування ним предметом оренди згідно договору. Вказані обставини, за ствердженнями відповідача, спростовують доводи позивача відносно припинення договору після настання дати, до якої він був укладений, у зв`язку з направленням повідомлення від 28.12.2018 р. № 1915/6.

Також відповідач зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували відправку ОСОБА_1 листа №1915/6 від 28.12.2018р. на адресу проживання ОСОБА_1 в Молдові, яка вказана у Договорі. Позивач посилається на відправку листа №1915/6 від 28.12.2018 р. у м. Ізмаїл, але відправка кореспонденції на зазначену адресу не має будь-яких юридичних наслідків, бо станом на 28.12.2018 р., дату вказаного листа, ОСОБА_1 не являвся ФОП в Україні, та не був зареєстрований за цієї адресою, як ФОП, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до Правил розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек. розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку. Отже, відповідач зазначає, що позивачем, у відповідності до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 року не було забезпечено належне повідомлення відповідача про припинення дії Договору та не надано доказів повідомлення відповідача про припинення дії договору у вигляді повідомлення про вручення із зазначенням прізвища одержувача, дати отримання, особистого підпису одержувача та/або з відміткою про відмову в отриманні вказаного листа.

Судове засідання, призначене на 31.03.2021 року не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Невінгловської Ю.М. на лікарняному.

Ухвалою суду від 07.04.2021 року було призначено підготовче засідання по справі №916/44/21 на "26" квітня 2021 р. о 12:00.

У судовому засіданні 26.04.2021 року суд оголосив протокольну ухвалу, в порядку п.3 ч.2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження у справі № 916/44/21 та призначення справи до розгляду по суті в засіданні суду на "19" травня 2021 р. о 16:00.

19.05.2021 року суд ухвалою у протокольній формі відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, отриманого від відповідача (вх. ГСОО № 13532/21).

У судовому засіданні 19.05.2021 року суд ухвалою у протокольній формі оголошує перерву для розгляду справи по суті до 02.06.2021 р. о 14:30.

02.06.2021 року від відповідача до суду найшли пояснення (вх. ГСОО №14913), в яких ОСОБА_1 зазначає, що МОУ навмисно створює перешкоди підприємцям для укладення договорів користування торгівельними місцями, а також те, що торгові місця по вулиці Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» не являються військовим майном, так як не є власністю держави, а предметом Договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-ти футових контейнерів є майнові права до договірних відносин між нами та МО України слід застосовувати вимоги цивільного та господарського законодавства України.

У судовому засіданні 02.06.2021 року судом оголошено вступну та результативну частину судового рішення та повідомлено, що повний текст рішення буде складено 14.06.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, суд встановив:

25.03.2009 року між Міністерством оборони (Сторона 1), від імені якого діє державне підприємство Міністерства оборони України «Південь», та громадянином ОСОБА_1 (Сторона 2) укладено договір № 41/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів та території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій.

Відповідно до п.2.1 договору, Сторона 1 зобов`язується надати Стороні 2 торгове місце №3751 на території «Промтоварний ринок» по вул. Рожева для встановлення торгових контейнерів.

Згідно п. 3.3 договору, вартість торгового місця під контейнери може бути змінена Стороною 1. У разі зміни розміру оплати, Сторона 1 повинна попередити про це Сторону 2 в 10-денний термін до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати.

Положеннями п 6.1, 6.2, 6.3, 6.4 договору встановлено, що договір набуває чинності з « 25» березня 2009 р. і діє до « 25» березня 2019 р.. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії Договору або внесення змін до цього, після закінчення терміну його дії він автоматично продовжується на три календарні місяці на тих самих умовах, протягом яких сторони повинні укласти договір на новий термін. Після закінчення трьох місяців і не укладенні нового договору, договір припиняє свою дію. Договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж 2 місяці. Дія договору також припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однією із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.

14 червня 2016 р. між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" укладено договір доручення № 1, відповідно до п. 1.1. якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вулиці Рожевій наведена у додатку № 1 до цього договору.

Згідно п. 5.1. договору доручення № 1 від 14.06.2016 р. цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019 р. Договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії.

Відповідно до п. 5.2 договору доручення № 1 від 14.06.2016 р. його умови можуть бути змінені за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди.

06 березня 2018 року між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" укладено додаткову угоду № 1 до договору доручення № 1 від 14.06.2016 р., пунктом 1 якої викладено пункти 1.1, 2.1, 2.8 та 2.9 договору у новій редакції, а саме:

- "1.1. За цим договором Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується від імені Міністерства вчиняти юридичні дії, пов`язані з укладанням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, в тому числі правом звернення до суду з позовами про тлумачення умов даних договорів, визнання їх недійсними, отриманням та обліком коштів, стягнення заборгованості, штрафних санкцій та представництва інтересів Сторін в судах та інших юрисдикційних органах з питань пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій наведена у додатку 1 до цього договору";

- "2.1 Мінімальний розмір плати за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру згідно з цим договором (далі - мінімальний розмір плати), з урахуванням звіту про оцінку майна від 12.01.2018 р. (додаток 5 до договору), станом на 31.12.2017 р. складає 16925 (шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 40 коп. (з ПДВ).

Розмір плати за перший місяць за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ "Промтоварний ринок" чи після перегляду мінімального розміру плати за одне місце відповідно до пункту 2.8 цього Договору (далі - розмір плати за перший місяць) визначається як добуток місячної ринкової вартості права користування земельною ділянкою під 20-футовим контейнером, визначеної за результатами проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності, та щомісячних індексів інфляції (що перевищують 100%) за період з дати проведення оцінки до дати укладення Договору (укладення додаткової угоди, застосування підвищеного розміру плати) та є підставою для внесення змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок".

В подальшому щомісячно розмір плати за надання права платного користування місцями індексується у поточному місяці (у випадку перевищення 100%) на величину індексу інфляції за попередній місяць.

У випадку, якщо за результатами перегляду мінімального розміру плати розмір плати за перший місяць буде меншим ніж розмір плати за попередній місяць, плата встановлюється у розмірі попереднього місяця.".

- "2.8. Міністерство (орган військового управління, на який покладено завдання з функціонального управління Концерном) станом на 31 грудня кожного календарного року (в разі необхідності в будь-який час протягом дії договору), організовує проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності оцінки права користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів з рецензуванням Звіту про оцінку майна відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Рецензований звіт про оцінку майна використовується сторонами для встановлення мінімального розміру плати та внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок".

Підвищення розміру плати за надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ "Промтоварний ринок" Концерн здійснює шляхом внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" та застосовується з дати проведення оцінки, за виключенням 2018 року, в якому підвищений розмір плати застосовується з дати підписання договорів (у редакції додатку 6 до цього договору), укладених між Концерном і фізичними та/або юридичними особами, а також актів приймання-передачі права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, але не пізніше трьох місяців з дати укладення сторонами додаткової угоди № 1 до цього договору.".

Згідно п. 4 додаткової угоди № 1 від 06.03.2018 р. до договору доручення № 1 від 14.06.2016 р. розділ 5 договору доповнено пунктом 5.5 наступного змісту: "5.5 Термін дії договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, що укладаються Концерном, не повинен перевищувати термін дії договору.".

Як з`ясовано судом, в подальшому Філією "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" своїм листом від 07.06.2018 р. за вих. № 798 було повідомлено ФОП Пономаренко Д.К. про укладення між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" договору доручення № 1 від 14.06.2016 р. та повідомлено відповідача про припинення з 07.08.2018 року дії договору №41/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-фунтових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій від 25.03.2009 року, за ініціативою Міністерства оборони України, в порядку п.6.4 Договору, а також зазначено, що у разі наявності у ОСОБА_1 бажання використовувати торговельне місце, що перебуває у розпорядженні Міністерства оборони України, він може звернутися до Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" у термін до 07.08.2018 року із заявою про намір укласти договір у новій редакції, за яким мінімальна вартість за користування торговельним місцем становитиме 16925,40 грн. (з ПДВ) в місяць.

22.06.2018 року Філія "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" направила лист вих. №06/1282 повідомила ФОП Пономаренко Д.К. про укладення між Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс» додаткової угоди №1 від 06.03.2018 року, якою внесено зміни до п. 2.1 договору доручення та визначено, що мінімальний розмір плати за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру згідно з цим договором (далі - мінімальний розмір плати), складає 16925,40 грн. У вказаному листі було запропоновано відповідачу письмово звернутися до Філії про намір укласти договір договір у новій редакції, за яким мінімальна вартість за користування торговельним місцем становитиме 16925,40 грн. (з ПДВ) в місяць.

28.12.2018 року Філія "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" листом вих. №1915/6, серед іншого повідомила ФОП Пономаренко, що 25.03.2019 року закінчується термін дії Договору, після спливу якого Міністерство оборони не має наміру продовжувати з ОСОБА_1 договірні відносини, пов`язані з наданням права платного користування торговельним місцем.

В якості доказів, що підтверджують направлення вищезазначеного листа, Концерном «Віськторгсервіс» було надано суду реєстр на відправлення поштової кореспонденції листи вих. №1915/1-1915/16 від 28.12.2018 року, опис вкладення у цінний лист, накладну 193, копію конверту поштового відправлення, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (підлягає поверненню). Інших доказів надіслання листів відповідачу позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не надано.

14.08.2019 року Концерн «Віськторгсервіс» листом вих. №03/1423/13 направило ФОП Пономаренко Д.К. вимогу звільнити торговельне місце 3751 не пізніше ніж 20.08.2019 року та розміщені на ньому 20-футові контейнери від речей.

09.07.2019 р. комісією у складі представників Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" складено акт огляду торговельного місця № 3751, яке знаходиться на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, в якому вказано, що торговельне місце № 3751, виділене під встановлення 20-футових контейнерів, фактично використовується суборендарем, що користується ним на підставі усної домовленості від імені Михайла. Особа, яка фактично користується торговельним місцем, відмовляється його звільнити у добровільному порядку та усунути перешкоди у користуванні ним Міністерству оборони України в особі його уповноважених осіб.

01.07.2020 р. комісією у складі представників Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" також було складено акт огляду торговельного місця № 3751, яке знаходиться на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, в якому вказано, що торговельне місце № 3751 фактично використовується реалізатором, що користується ним на підставі усної домовленості та здійснює торговельну діяльність на ньому від імені ОСОБА_1 . Особа, яка фактично користується торговельним місцем, відмовляється його звільнити у добровільному порядку та усунути перешкоди у користуванні ним Міністерству оборони України в особі його уповноважених осіб.

Вищезазначені обставини стали підставою для звернення Міністерства оборони України з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця №3751, яке розміщене по вулиці Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: АДРЕСА_2 , які розглядаються судом у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, заслухавши пояснення сторін, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Аналіз змісту договору №41/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів від 25.03.2009 р. свідчить про те, що вказаний договір за своєю природою є договором найму (оренди).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, вищевказаний договір є підставою для виникнення у сторін договору зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України) та згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно із ч. 4 ст. 284 ГПК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Наведені норми визначають можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Відсутність такого заперечення в силу статті 764 ЦК України може мати прояв у "мовчазній згоді" і в такому випадку орендар саме в силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 ЦК України.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди та протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Разом з цим, чинне законодавство не містить заборони на повідомлення орендодавцем орендаря про закінчення договірних відносин після визначеного строку дії договору ще під час його дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справі № 906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019 р. у справі № 906/744/18, від 13.08.2019 р. у справі №906/740/18 та від 20.02.2020 р. у справі № 916/1256/19.

Як вказує позивач, зазначені дії і були вчинені Філією "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс", оскільки листом вих. №1915/6 від 28.12.2018 року повідомлено ФОП Пономаренко, що 25.03.2019 року закінчується термін дії Договору, після спливу якого Міністерство оборони не має наміру продовжувати з ОСОБА_1 договірні відносини, пов`язані з наданням права платного користування торговельним місцем.

Разом з тим, істотне значення у даному випадку має факт направлення такого повідомлення в межах відповідного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.

Законодавством не встановлено конкретної форми заяви про припинення договору оренди, така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. При цьому істотне значення у такому випадку має факт направлення відповідного повідомлення в межах певного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково має бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця. Аналогічний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справі № 906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019 р. у справі № 906/744/18, від 03.08.2019 р. у справі № 916/707/18, від 21.10.2019 р. № 902/862/15, від 22.10.2019 р. у справі № 910/3705/19.

Наразі господарський суд зазначає, що чинне законодавство не містить спеціальних вказівок щодо того, коли орендар вважається повідомленим чи способів такого повідомлення; у договорі сторони також не передбачили будь-які домовленості щодо того, коли вважається здійсненим повідомлення сторони про припинення чи зміну договору.

Загальний порядок укладання, зміни та розірвання господарських договорів, які вчиняються в письмовій формі, пов`язує момент реалізації учасником правовідносин власного волевиявлення на виникнення, зміну чи припинення правовідносин зі здійсненням ним такого волевиявлення в належний спосіб.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.

Правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у статті 764 ЦК України, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.

Приписи ст. 764 ЦК України та ч. 4 ст. 284 ГК України не містять вимог щодо форми надісланого повідомлення або заяви, але в той же час Верховний суд у постанові від 23 квітня 2019 року у справі № 904/2997/18 вказав, що істотне значення має не лише зміст такої заяви, яка обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, але й факт її отримання іншою стороною.

Так, в п.п. 66, 67, 68 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, зазначено, що у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку. Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності). Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

З наявної в матеріалах справи копії реєстру на відправлення поштової кореспонденції - листи вих. №1915/1-1915/16 від 28.12.2018 року вбачається, що даний реєстр засвідчено лише відбитком календарного штемпеля поштового зв`язку (29.12.18) та підписом, зазначеним біля такого календарного штемпеля. Між тим, всупереч вказаних пунктів Правил № 270, у вказаному реєстрі відсутній підпис відповідального працівника відправника, а також скріплення його печаткою Концерну з огляду на її наявність у останнього. Крім того, позивачем не надано розрахункового документу, виданого працівником поштового зв`язку з огляду на прийняття від відправника для пересилання згрупованого поштового відправлення.

Таким чином, господарський суд зауважує, що позивачем вказаним реєстром на відправлення поштової кореспонденції - листів вих. №1915/1-1915/16 від 28.12.2018 року відповідно до вимог п.п. 66, 67, 68 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 не було забезпечено належне повідомлення ФОП Пономаренко Д.К. про неможливість продовження спірного договору № 41/2009 від 25.03.2009 р. після закінчення строку його дії, а саме після 25.03.2019 р.

З опису вкладення у цінний лист, накладній 193, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №3751, які були надані суду Концерном «Військторгсервіс» в якості доказів підтвердження надіслання листа №1915/6 від 28.12.2018 року ФОП Пономаренко Д.К., вбачається направлення вищезазначеного листа на адресу АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по ФОП Пономаренко Д.К. «Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, підстава внесення - Дата запису: 03.02.2017, Номер запису: 5056509, Підстава: власне рішення»; «Дата та номер запису про проведення державної реєстрації - Дата запису: 13.12.2019 Номер запису: 0016610», з чого вбачається що на час направлення листа №1915/6 від 28.12.2018 року на адресу АДРЕСА_1 ФОП. ОСОБА_1 не здійснював підприємницьку діяльність.

На підставі викладеного, судом не приймаються докази направлення листа №1915/6 від 28.12.2018 року ФОП Пономаренко Д.К з підстав не здійснення останнім підприємницької діяльності в період з 03.02.2017 по 13.12.2019 року, відповідно адреса направлення поштової кореспонденції за місцем реєстрації ФОП у вказаний період є неналежною, відповідно позивачем не доведено направлення відповідачу відмови щодо продовження договору №41/2009 від 25.03.2009 року.

Разом з тим, орендуючи спірне майно, відповідач діє як суб`єкт господарювання в межах господарських правовідносин, забезпечуючи себе необхідними матеріально-технічними ресурсами.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (частина друга статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Обов`язковою передумовою здійснення господарської діяльності є державна реєстрація суб`єкта господарювання, що забезпечує реалізацію принципів публічності, загальновідомості і достовірності даних про господарюючих суб`єктів; відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу підприємця, як місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Здійснюючи підприємницьку діяльність, підприємець вступає у повсякденні відносини з іншими суб`єктами господарської діяльності, а тому останні можуть потребувати оперативної взаємодії з підприємцем у господарській діяльності, зокрема задля проведення переговорів, співпраці у здійсненні прав та виконанні обов`язків, вчинення односторонніх правочинів, можливості обміну інформацією за договором. Звідси, зокрема, випливає обов`язок підприємця забезпечити доступність власних контактів, у тому числі можливість звернення до підприємця письмово в розумний строк.

Загальний порядок укладання, зміни та розірвання господарських договорів, які вчиняються в письмовій формі, пов`язує момент реалізації учасником правовідносин власного волевиявлення на виникнення, зміну чи припинення правовідносин зі здійсненням ним такого волевиявлення в належний спосіб.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у статті 764 ЦК України та частині другій статті 17 Закону № 2269-XII, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.

Відповідно до частини першої статті 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, суд зауважує, що негативні наслідки неодержання відповідачем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на відповідача, як підприємця, який уклав спірний договір та вступив у правовідносини з позивачем.

Посилання ФОП Пономаренко Д.К. на обставини продовження дії договору №41/2009 від 25.03.2009 р. у зв`язку з подальшою оплатою платежів за користування торговим місцем суд відхиляє, оскільки така оплата не є безумовною підставою для продовження дії зазначеного договору, такі дії слід враховувати у сукупності з іншими діями сторін (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справі № 906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019 р. у справі № 906/744/18, від 13.08.2019 р. у справі № 906/740/18).

Між тим, надану відповідачем разом з відзивом копію листа щодо укладення договору про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на новий строк та копії договору про надання права платного користування місцем № 3751 для встановлення 20-футових контейнерів від 25.03.2019 року суд розцінює, як дії відповідача, направлені на укладення нового договору про надання права платного користування місцем № 3751, які підтверджують обізнаність відповідача про те, що у разі закінчення трьох місяців після спливу дії договору і не укладенні нового договору, першочерговий договір припиняє свою дію, як і встановлено п. 6.2 договору №41/2009 від 25.03.2009 р. Відповідно, як зазначає відповідач, підписаного примірника нового договору від позивача ФОП Пономаренко Д.К. не отримував, що свідчить про відмову Міністерства оборони України від укладення такого договору.

Надаючи належну оцінку положенням договору від №41/2009 від 25.03.2009 року, у тому числі пункту 6.2, на предмет визначеного ним порядку реалізації переважного права відповідача на укладення договору на новий строк, суд встановив, що зазначене переважне право може набуватися шляхом укладення нового договору або шляхом внесення змін про продовження терміну дії цього договору, згідно вимог законодавства України. Проте, матеріали справи не містять доказів укладення нового договору чи внесення змін про продовження терміну дії договору №41/2009 від 25.03.2009 року. відповідно до пункту 6.2 цього договору.

Отже, на підставі встановлених обставин, суд зауважує, що договір №41/2009 від 25.03.2009 р. в силу положень п.6.2 договору припинив свою дію з 25.06.2019 р. Та відсутність укладення нового договору про надання права платного користування місцем № 3751 для встановлення 20-футових контейнерів, свідчить про безпідставне використання відповідачем вказаного місця.

Частиною 1 статті 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічні за змістом умови закріплено у договорі №41/2009 від 25.03.2009 р., а саме, за умовами пункту 2.4.4 при припиненні дії договору відповідач зобов`язаний звільнити виділену територію від контейнерів, розміщених на ній.

Проте, як встановлено судом, ФОП Пономаренко Д.К. не звільнив торговельне місце №3751 від розміщеного на ньому майна, визначеного в п. 1.1. договору, та заявляє про наявність у останнього речового права на платне користування вказаним торговельним місцем, чим чинить перешкоди у користуванні належним Міністерству майном, з огляду на відсутність правової підстави для такого користування.

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як усунення перешкод у користуванні торговельним місцем № 3751 шляхом його звільнення.

Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, негаторний позов подається у випадках, коли власник або титульний володілець має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власнику чи титульному володільцю в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника чи володільця до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову є належне позивачу право користування і розпорядження майном, а також обставини, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то відпадає і підстава для пред`явлення негаторного позову. Власник має право у даному випадку вимагати лише відшкодування збитків або застосувати інший спосіб захисту свого права. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

Як неодноразово зауважував Верховний Суд, передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником чи титульним володільцем майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Посилання відповідача на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами свого майнового права на торговельне місце №3751 з причин ненадання позивачем належним чином засвідченої копії договору від 21.02.2000 № 181/9-83р, укладеного між Міністерством, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ «Промтоварний ринок», відхиляються судом, оскільки відповідно до фактичних обставин справи та оцінки наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, судами достеменно встановлено наявність у Міністерства правомочностей щодо користування торговельним місцем №3751 на законній правовій підставі, а при розгляді аналогічних справ судами неодноразово встановлено наявність прав Міністерства оборони України на торгові місця по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок», зокрема і у справі 916/1666/18, встановлені обставини, які є преюдиційними при розгляді справи 916/44/21.

Як неодноразово зауважував Верховний Суд, передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником чи законним користувачем майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Як встановлено судом, договір №41/2009 від 25.03.2009 р. припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, отже, з цього часу між сторонами у справі не існує договірних відносин щодо користування належним позивачу майном. В свою чергу, відповідач, вважаючи договір продовженим на той самий строк, заявляє про наявність у нього права платного користування місцем, на якому розташоване майно, визначене п. 1.1. договору, чим створює позивачу перешкоди щодо здійснення правомочностей стосовно такого майна, з огляду на що суд доходить обґрунтованого висновку про обрання позивачем належного та ефективного способу захисту права шляхом звернення до суду з негаторним позовом, що є підставою для задоволення позовних вимог та зобов`язання ФОП Пономаренка Д.К. усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця №3751, яке розміщене по вул. Рожевій на території ТОВ Промтоварний ринок за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард, вул. Базова, 20.

При цьому, суд зауважує, що при наданні оцінки доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам сторін, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно з ч. 3,4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.73 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши повно, всебічно та об`єктивно правовідносини, що виникли між сторонами, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам та обраному позивачем способу захисту порушеного права з точки зору його належності та ефективності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи задоволення позовних вимог, керуючись ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Пономаренко Данила Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , РНКПОО НОМЕР_1 ) усунути перешкоди Міністерству оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) у користуванні торгівельним місцем шляхом звільнення торгівельного місця №3751, розміщеного по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пономаренка Данила Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , РНКПОО НОМЕР_1 ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) 2102/дві тисячі сто дві/грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 14 червня 2021 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська