ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" червня 2021 р. Справа № 924/1222/18

м. Хмельницький

Суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши скаргу ПП "Аграрна компанія 2004" на дії державного виконавця у справі

за позовом першого заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Закупненської селищної ради, Хмельницька область, Чемеровецький район, смт. Закупне

до приватного підприємства „Аграрна компанія 2004, Хмельницька область, Волочиський район, с. Попівці

про стягнення 5 509 067,42 грн., з яких: 4 942 993,14 грн. - кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Закупне, 44 690,07 грн. пеня, 521 384,21 грн. 3% річних,

за участю представників учасників справи:

позивача: не з`явився;

відповідача (скаржника): Федонюк Г.С. згідно ордеру серії ХМ №029252 від 02.10.2020 року;

прокуратури: Ленчик В.М. згідно службового посвідчення від 22.10.2020 року;

ДВС: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

07.06.2021 року на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла скарга приватного підприємства "Аграрна компанія 2004", у якій скаржник просить суд (з урахуванням пояснень від 18.06.2021 року) визнати протиправними дії начальника відділу Волочиського районного відділу виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Галки К.К. та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №65606935 та похідні від неї постанови, а саме, постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; зобов`язати повернути наказ Господарського суду Хмельницької області №924/1222/18 від 18.05.2021 року без прийняття до виконання.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду Хмельницької області №38/21 від 07.06.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл скарги.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 року скаргу ПП "Аграрна компанія 2004" передано для розгляду судді Музиці М.В.

Вимоги мотивує тим, що заступник прокурора, звертаючись із заявою про пред`явлення виконавчого документа до виконання, не вказав код ЄДРПОУ стягувача, його номер телефону, а реквізити для оплати подані окремо від заяви та підписані селищним головою, що, на переконання скаржника, не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року. Окрім того, наголошує на відсутності у виконавчому документі ідентифікаційного коду юридичної особи, що свідчить про невідповідність виконавчого документа вимогам п. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Додатково звертає увагу на допущеній математичній помилці в обрахунку виконавчого збору. Вказане, як стверджує скаржник, свідчить про наявність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та всіх похідних постанов, а також для повернення виконавчого документа стягувачу. У поясненнях від 18.06.2021 року додатково наголошує на відсутності доданого до заяви про відкриття виконавчого провадження документу на підтвердження повноважень Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, оскільки представляла інтереси у даній справі Городоцька місцева прокуратура.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 08.06.2021 року призначено судове засідання для розгляду скарги ПП "Аграрна компанія 2004" на дії державного виконавця у справі №924/1222/18.

Представник скаржника в судового засіданні вимоги скарги підтримав, вважає їх обґрунтованими.

Позивач не направив свого повноважного представника, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, що підтверджується судовою повісткою та карткою про вручення процесуального документу.

Прокурор під час судового розгляду та у наданому відзиві на скаргу просить суд відмовити в задоволенні скарги. Наголошує, що вказана скаржником невідповідність заяви про примусове виконання рішення не є підставою для повергнення виконавчого документа. В частині відсутності в наказі суду коду ЄДРПОУ стягувача наголошує на положеннях ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в частині можливості державного виконавця отримувати необхідну для виконання судового рішення інформацію від державних органів, тому, з посиланням на постанови ВС у справах №471/283/17 від 22.08.2012 року, №469/1357/16 від 19.09.2019 року та у справі №6-62цс14 від 25.06.2014 року, вважає відсутність коду ЄДРПОУ стягувача не обов`язковою ознакою для повернення документа стягувачу. Щодо допущеної математичної помилки в визначення виконавчого збору звертає увагу на постанові державного виконавця від 14.06.2021 року, якою виправлено суму виконавчого збору з 503237,32 грн. на 503237,33 грн.

Державний виконавець на судове засідання не з`явився, у відзиві на скаргу просить відмовити в задоволенні скарги, оскільки вважає, що оскаржувані рішення були прийняті відповідно до закону та в межах повноважень.

Розглянувши скаргу ПП "Аграрна компанія 2004" на дії державного виконавця Галки К.К., суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 341 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч.1 ст.342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно ч.2 вказаної вище статті неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст.3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1-2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Здійснення виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, 28.05.2021 року до начальника Волочиського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ Галки К.К. надійшла заява заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури про примусове виконання рішення на підставі наказу, виданого Господарським судом Хмельницької області від 18.05.2021 року у справі №924/1222/18.

Постановою від 28.05.2021 року начальника Волочиського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ Галки К.К. відкрито виконавче провадження №65606935 з виконання наказу Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1222/18 від 18.05.2021 року про стягнення з боржника грошових коштів.

Також 28.05.2021 року начальником Волочиського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ Галки К.К. в межах виконавчого провадження №65606935 постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Разом з цим, у поданій на розгляд Господарського суду Хмельницької області скарзі заявник просить суд визнати дії державного виконавця, направлені на виконання наказу Господарського суду Хмельницької області від 18.05.2021 року у справі №924/1222/18, протиправними у зв`язку із невідповідністю зазначеного виконавчого документа ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, відсутністю коду ЄДРПОУ стягувача.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч.5 цієї ж статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Судом встановлено, що у поданому на виконання начальнику Волочиського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ Галці К.К виконавчому документі вказано вірні ідентифікаційні ознаки боржника, а також назва та адреса стягувача. При цьому, не зазначення у наказі Господарського суду Хмельницької області від 18.05.2021 року у справі №924/1222/18 код ЄДРПОУ стягувача не призвело до неможливості його ідентифікації державним виконавцем.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, висновок про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним». Така правова позиції викладена у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14; від 14.05.2020 року у справі №804/8020/16.

Повернення виконавчого документа через присутність у ньому таких недоліків мало б ознаки надмірної формальності, оскільки у виконавця не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання. Вищевикладене також зазначив Верховний Суд у постанові від 24.12.2020 року у справі № 639/2561/18-ц.

Доводи скаржника щодо невідповідності заяви про пред`явлення виконавчого документа до виконання, викладені у скарзі, не свідчать про наявність обставин, які унеможливлюють відкриття виконавчого провадження.

З приводу подання такої заяви Кам`янець-Подільською окружною прокуратурою судом враховано, що відповідно до частини п`ятої статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Пунктом 6 ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді.

За положеннями до ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» прокурор є самостійним учасником виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою - третьою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Отже, прокурор, у разі здійснення ним представництва інтересів держави в суді, має право звертатися до виконавця із заявою про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, виданого у справі, в якій він здійснював представництво інтересів держави в суді.

Оскільки з позовом у справі №924/1222/18 звертався прокурор, останній наділений правом звертатись до державного виконавця із заявою про пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інші твердження скаржника, зокрема, в частині математичної помилки при обрахунку виконавчого збору, також не є підставою для висновку про протиправність дій державного виконавця Галки К.К. під час відкриття виконавчого провадження №65606935 та скасування постанови від 28.05.2021 року та похідних постанов.

Згідно ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, оскільки судом не встановлено, а скаржником не доведено наявності обставин, які б свідчили про неправомірні дії державного виконавця Галки К.К., а також не доведено порушення прав скаржника як боржника у виконавчому провадженні, суд відмовляє в задоволенні скарги ПП "Аграрна компанія 2004" на дії державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

в задоволенні скарги ПП «Аграрна компанія 2004» на дії державного виконавця у справі №924/1222/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 5 прим.: 1 - до справи; 2 - Кам`янець-Подільська окружна прокуратура (32300, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вул. Драгоманова, 11) - рек. з пов. про вручення; 3 - позивачу 931614, Хмельницька область. Чемеровецький район, смт. Закупне, вул. Центральна, 9) - рек. з пов. про вручення; 4 - відповідачу (31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7) - рек. з пов. про вручення; 5 - Волочиський районний відділ ДВС (31200, Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ, вул. Лисенка, 4) - рек. з пов. про вручення