ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Херсон Справа № 923/639/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРСТ І КОМПАНІЯ"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія"

про стягнення 84558,34 грн

До Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРСТ І КОМПАНІЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" про стягнення 84558,34 грн заборгованості за договором поставки № 6 від 10.01.2017, з яких - 64194,72 грн основного боргу, 3403,50грн пені, 779,91 грн 3% річних, 3341,27 грн втрат від інфляції, 12838,94 грн штрафу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2021, справу розподілено судді Литвиновій В.В.

Ухвалою від 12.05.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено Відповідачу строк, відповідно до ст. 251, 252 ГПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання суду (з доказами надіслання іншим учасникам справи): відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених обставин, заяви процесуальних питань (за наявності), належним чином засвідчені копій статутних та реєстраційних документів. Роз`яснено Відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання заяв по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач отримав ухвалу 19.05.2021 відповідно до поштового повідомлення.

Відповідач отримав ухвалу 14.05.2021 відповідно до поштового повідомлення.

28.05.2021, у встановлений строк, відповідач подав до суду відзив, яким повідомив суд, що після відкриття провадження у справі платіжним дорученням № 2884 від 26.05.2021 він сплатив позивачу 64194,72 грн основного боргу, а позивач в свою чергу відмовляється від частини штрафних санкцій, про що позивачем буде направлена заява до суду.

16.06.2021 від позивача надійшла заява, якою він просить зменшити розмір позовних вимог, а саме - стягнути з відповідача 7524,68 грн, з яких 3403,50 грн пені, 779,91 грн 3% річних та 3341,27 грн втрат від інфляції. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача, посилаючись на те, що відповідач після відкриття провадження у справі 25.05.2021 сплатив основний борг в сумі 64194,72 грн. Також 16.06.2021 від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 8000 грн. Крім того, позивачем додано докази надіслання зазначених заяв на адресу відповідача.

Відповідно до п. 2) ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач надіслав заяву про зменшення розміру позовних вимог 07.06.2021 відповідно до відмітки пошти на конверті, в якому надійшла заява.

Таким чином, позивач заявив про зменшення розміру позовних вимог з дотриманням 30-денного строку з моменту відкриття провадження у справі, у зв"язку з чим суд приймає зазначену заяву і розглядає позовні вимоги в межах нової ціни позову -7524,68 грн.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

10.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОРСТ І КОМПАНІЯ" (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (покупець, відповідач) укладено договір поставки № 6 (а.с. 13-18), за умовами якого позивач зобов"язався передати у власність відповідача обладнання та устаткування для тваринницьких ферм та комплексів, та інший товар, найменування, кількість, ціна та асортимент якого визначено відповідно до замовлення відповідача і накладних на кожну окрему партію товару, що підтверджується відповідними товаророзпорядчими документами (накладними), а покупець приймає на себе зобов"язання прийняти такий товар, та оплатити його повну вартість згідно умов договору.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється за цінами в національній валюті України, що визначаються згідно з умовами поставки, вказуються в накладній (рахунку) та включають в себе податки, збори та інші обов"язкові платежі, а також відсутність тари, упаковки, маркування та інші витрати позивача пов"язані з поставкою товару відповідно до базису поставки.

Згідно з п. 3.2 договору, ціни на товари можуть коригуватись у зв"язку зі змінами чинного податкового та митного законодавства України. Для імпортних товарів ціна може змінюватись відповідно до зміни цін виробника і пропорційно до коливань курсів валют. У випадку, якщо протягом часу, що минув з моменту складання замовлення покупця на товар до моменту поставки у відповідності до умов цього договору, офіційний курс валюти "євро" до гривні, встановлений НБУ, зріс на 2% і більше у порівнянні з курсом, встановленим на день здійснення платежу, позивач в односторонньому порядку має право здійснити перерахунок ціни неоплаченого товару в гривнях, виходячи з офіційного курсу валюти "євро" до гривні, встановленого НБУ на день поставки у відповідності до умов договору. У випадку попередньої оплати 100% зазначене положення не застосовується.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що відповідач зобов"язується оплачувати вартість кожної партії товару протягом 7 банківських днів з моменту отримання відповідного замовлення покупця від постачальника.

Відповідно до п. 3.4 договору, позивач має право постачати товар без попередньої оплати. В цьому випадку відповідач має оплатити товар в строк 7 календарних днів з моменту фактичного одержання товару.

Згідно з п. 4.5 договору, документ, що засвідчує факт та обсяг передачі товару відповідачу є відповідний товаророзпорядчий документ, що підписується представниками обох сторін.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 08.01.2020 та продовжує свою дію на новий річний термін на тих самих умовах, якщо жодна із сторін за 20 днів до закінчення терміну дії не заявила про його припинення.

08.01.2020 сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору (а.с. 19), якою сторони визначили строк договору (п. 8.1) до 08.02.2021, та узгодили, що договір продовжує свою дію на новий річний термін на тих самих умовах, якщо жодна із сторін за 20 днів до закінчення терміну дії не заявила про його припинення.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар, на підтвердження чого ним надано копії видаткових накладних № 1325 від 28.10.2020 на суму 687,30 грн; № 1326 від 28.10.2020 на суму 2489,76 грн; № 1342 від 30.10.2020 на суму 687,30 грн; № 1377 від 06.11.2020 на суму 6300 грн, № 1440 від 20.11.2020 на суму 46074,18 грн; № 1471 від 01.12.2020 на суму 4750,08 грн; № 1470 від 01.12.2020 на суму 3206,10 грн, всього на суму 64194,72 грн.

Також позивачем виставлено рахунки відповідачу на зазначені суми, копії яких додано до матеріалів справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Крім того, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в України").

Згідно з абз. 1 п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

У постанові від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Вищезазначені видаткові накладні засвідчені печатками сторін.

З огляду на викладене, встановивши наявність відбитку печаток сторін на видатковій накладній та, враховуючи, що сторони несуть повну відповідальність за законність використання їх печаток, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, накладних; враховуючи, що відомостей про втрату або викрадення печаток сторонами до суду не надходило, суд дійшов висновку, що видаткові накладні свідчать про здіснення сторонами у справі господарської операції.

Крім того, на підтвердження повноважень особи відповідача - Федорченко Д.С., який отримав товар за вищезазначеними накладними, позивачем надано до матеріалів справи копії довіреностей від 11.01.2020 № 38 та № 11 від 12.01.2020 (а.с. 26-27).

Відтак, у відповідача виник обов`язок з проведення розрахунку за відпущений позивачем товар.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший порядок оплати товару.

Враховуючи п. 3.4 договору, відповідач мав розрахуватися за товар в строк 7 календарних днів з моменту одержання товару.

Але відповідач в порушення умов договору не оплатив вартість отриманого товару вчасно, у зв"язку з чим позивач направив відповідачу претензію № 25-01/21 від 25.01.2021 (а.с. 20).

Відповідач у відповідь на претензію листом від 17.03.2021 № 2020 (а.с. 24) повідомив позивача, що заборгованість буде сплачена до 30.04.2021.

Однак, відповідач не сплати вартість отриманого товару, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за їх відсутності - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належне виконання зобов`язання означає виконання його належними суб`єктами, у належному місці, в належний строк (термін), щодо належного предмета і належним способом.

Якщо при виконанні зобов`язання порушується хоча б одна із зазначених вимог, таке виконання вважається неналежним.

Відповідно до статті 629 ЦК України укладений між сторонами договір від 10.01.2017 № 6 з моменту його укладення набирає силу закону. Він є обов`язковим для виконання обома сторонами і сторони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань за договором.

Після відкриття провадження у справі, відповідач платіжним дорученням № 2884 від 26.05.2021 сплатив позивачу 64194,72 грн основного боргу.

Однак, у зв"язку з простроченням відповідачем оплати позивач просить стягнути з відповідача 779,91 грн 3% річних та 3341,27 грн втрат від інфляції, станом на 29.04.2021.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, початком для нарахування штрафних санкцій, річних та втрат від інфляції за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних:

Боргові періоди:

Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
687.30грн.05.11.202029.04.2021
2489.76грн.05.11.202029.04.2021
687.3грн.07.11.202029.04.2021
6300грн.14.11.202029.04.2021
46074.18грн.28.11.202029.04.2021
4750.08грн.09.12.202029.04.2021
3206.10грн.09.12.202029.04.2021

Дата початку нарахування:05.11.2020.

Дата закінчення нарахування:29.04.2021.

Відсоткова ставка:3% річних.

Розраховується за формулою:

[Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки
05.11.202029.04..3039.93
05.11.202029.04.9.76335.98
07.11.202029.04..3039.82
14.11.202029.04.0.00386.41
28.11.202029.04.24.183579.05
09.12.202029.04.0.08355.41
09.12.202029.04.6.10337.40
Всього: 1130 814.01

Всього сума 3% річних складає 814.01 грн, що є більшою ніж просить позивач.

При цьому суд враховує, що відповідно до правових норм Господарського процесуального кодексу України, суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог, тобто суд не може стягнути суми пені, річних та втрат від інфляції, які перевищують суми, які заявлені позивачем до стягнення.

З огляду на викладене, вимога щодо стягнення 3% річних у розмірі 779,91 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахованих позивачем втрат від інфляції, то суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3.2 договору, для імпортних товарів ціна може змінюватись відповідно до зміни цін виробника і пропорційно до коливань курсів валют.

Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 07.07.2020 № 296/10217/15-ц зазначив, що втрати від інфляції не стягуються, якщо ціна в договорі встановлено у валюті або в еквіваленті у валюті.

В даному випадку з наданих до матеріалів справи копій видаткових накладних та рахунків не вбачається, що позивач зазначав ціни товару виходячи з коливань курсу валют, тому у зв"язку з простроченням відповідачем оплати наявні підстави для нарахування втрат від інфляції.

Суд здійснив перевірку розрахунку втрат від інфляції:

Розраховується за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Розрахунок інфляційних збитків.

Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції
Листопад 2020 Квітень 2021101.3 100.9 101.3 101 101.7 100.7107.10687.30736.1048.80
Листопад 2020 Квітень 2021101.3 100.9 101.3 101 101.7 100.7107.102 489.762 666.53176.77
Листопад 2020 Квітень 2021101.3 100.9 101.3 101 101.7 100.7107.10687.30736.1048.80
Листопад 2020 Квітень 2021101.3 100.9 101.3 101 101.7 100.7107.106 300.006 747.30447.30
Грудень 2020 Квітень 2021100.9 101.3 101 101.7 100.7105.7246 074.1848 709.622 635.44
Грудень 2020 Квітень 2021100.9 101.3 101 101.7 100.7105.724 750.085 021.78271.70
Грудень 2020 Квітень 2021100.9 101.3 101 101.7 100.7105.723 206.103 389.49183.39
Всього: 3 812.21

Інфляційні збитки за вказані періоди складають 3 812.21 грн, що є більшим ніж просив позивач.

При цьому суд враховує, що відповідно до правових норм Господарського процесуального кодексу України, суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог, тобто суд не може стягнути суми пені, річних та втрат від інфляції, які перевищують суми, які заявлені позивачем до стягнення.

З огляду на викладене, вимога щодо стягнення втрат від інфляції у розмірі 3341,27грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 3403,50 грн пені, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки (в тому числі і пені); відшкодування збитків.

Штрафними санкціями за вимогами статті 230 Господарського Кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського Кодексу України зазначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України", що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі загальної подвійної облікової ставки.

Укладаючи договір поставки № 6 від 10.01.2017 сторони пунктом 6.2 передбачили, що за порушення строків оплати поставленого товару, відповідач сплачує позивачу, за вимогою останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення. Пеня нараховується за весь час прострочення платежу до повного погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов"язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов"язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку правильності нарахувань пені, додає свій розрахунок:

Боргові періоди:

Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
687.30грн.05.11.202029.04.2021
2489.76грн.05.11.202029.04.2021
687.3грн.07.11.202029.04.2021
6300грн.14.11.202029.04.2021
46074.18грн.28.11.202029.04.2021
4750.08грн.09.12.202029.04.2021
3206.10грн.09.12.202029.04.2021

Процентна ставка пені:2 x ставок НБУ

Розраховується за формулою:

[Пеня] = [Сума боргу] 2 [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів [Кількість днів]

Розрахунок пені

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
05.11.202004.03.24.726122 076.19
05.03.202115.04.4.726.513960.28
16.04.202129.04.4.727.515369.34
Всього: 3 405.81

Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 3 405.81 грн, що є більше ніж просив позивач.

При цьому суд враховує, що відповідно до правових норм Господарського процесуального кодексу України, суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог, тобто суд не може стягнути суми пені, річних та втрат від інфляції, які перевищують суми, які заявлені позивачем до стягнення.

З огляду на викладене, вимога щодо стягнення пені у розмірі 3403,50грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши заяву позивача про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 8000 грн, суд виходить з наступного.

Позивач відповідно до вимог ст. 162 ГПК України в позовній заяві зазначив, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу адвоката становить 8000 грн.

Представником позивача є адвокат Полянська С.П. На підтвердження повноважень адвоката надано ордер від 28.04.2021 (а.с. 86) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 85).

26.04.2021 між позивачем та адвокатом Полянською С.П. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 26-04/21 (а.с. 75-82), за умовами якого адвокат зобов"язується за завданням позивача надати правову допомогу, а позивач зобов"язується оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього договору (п. 1.1).

Розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами у додатку № 1 до цього договору (п. 3.2договору).

Факт надання послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг (п.4.1 договору).

Строк договору (п. 9.1) - з моменту підписання і до 31.12.2021. Якщо за 30 календарних днів до запланованої дати закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про небажання продовжувати дію договору, то договір вважається автоматично продовженим на кожен наступний календарний рік.

Позивачем та адвокатом Полянською С.П. укладено додаток № 1 до договору (а.с. 83-84), яким вони узгодили фіксовану суму гонорару за надання правничої допомоги в розмірі 8000 грн (п. 1 додатку), який сплачується авансом (п. 3).

25.05.2021 позивачем та адвокатом Полянською С.П. у зв"язку із зміною місцезнаходження адвоката укладено додаткову угоду № 2 до договору, якою внесено зміни до договору щодо адреси адвоката.

Крім того, 01.06.2021 позивачем та адвокатом Полянською С.П. підписано акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору на суму 8000 грн за надання адвокатом послуг щодо підготовки та передачі до суду позовної заяви про стягнення на користь позивача заборгованості з ТОВ "Зоотехнологія" в сумі 84558,34грн.

Перелік наданих послуг адвокатом:

- аналіз наявних доказів, збір інформації (2 години) - 2200 грн,

- формування та узгодження правової позиції (1,5 години) - 1600 грн,

- підготовка проекту позовної заяви (4,5 години) - 4200 грн.

До матеріалів справи надана копія банківської виписки про надходження на рахунок адвоката 8000 грн.

Крім того, суд враховує, що позивачем було подано ще заяви про зменшення розміру позовних вимог та розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В даному випадку справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судові дебати не проводяться.

Надані позивачем докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у справі.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідача не надходило заперечень щодо розподілу судових витрат.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позов задоволено повністю відповідно до ст. 129 ГПК України витрати позивача на правничу допомогу в сумі 8000 грн покладаються на відповідача.

Щодо витрат зі сплати судового збору, то суд виходить знаступного.

Хоча позивач і зменшив розмір позовних вимог, однак, що за розгляд позовної заяви з першою ціною позову (84558,34грн), що за другою ціною позову (7524,68грн) - судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір" підлягає в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270грн), тому позивачу не підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір згідно з ст. 7 Закону у зв"язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в сумі 2270грн покладаються на відповідача у зв"язку з задоволенням позову.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (м.Херсон вул. Тираспольська 31, офіс 409, код 32853429) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРСТ І КОМПАНІЯ" (м. Біла Церква Київської області, вул. Фастівська, 23, офіс 305/1, код 33389615) 3403,50грн пені, 779,91 грн 3% річних, 3341,27 грн втрат від інфляції, 2270 грн витрат зі сплати судового збору та 8000 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 17.06.2021

Суддя В.В.Литвинова