УХВАЛА

м. Київ

16.06.2021Справа № 910/12571/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології»

про стягнення 99008,46 грн.

Представники учасників справи:

від заявника 1: Малиновська В.Д.;

від заявника 2: Малиновська В.Д.;

від боржника: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/12571/17 позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» заборгованість у розмірі 99008,46 грн та судовий збір у розмірі 3100,00 грн.

05.10.2017 на виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 03.10.2017, видано наказ.

09.06.2021 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, в якій заявники просять суд:

1) замінити стягувача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 на правонаступників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому провадженні відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі №910/12571/17;

2) замінити учасника справи Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 на правонаступників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі №910/12571/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 розгляд вказаної заяви призначено на 16.06.2021.

У судове засідання 16.06.2021 з`явився представників заявників, подану заяву підтримав у повному обсязі.

Представник боржника у судове засідання 16.06.2021 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якої вбачається, що ухвала суду 14.06.2021 не була вручена під час доставки (за ідентифікатором пошуку 251).

Відповідно до ч. 3 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши подану ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву, суд дійшов висновку щодо її задоволення, зважаючи на наступні обставини.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Згідно з положеннями статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво на стадії виконання судового рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Правонаступництво полягає у переході прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого з відповідною відмовою від тих же вимог до суб`єкта від якого такі права і обов`язки переходять.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Отже правонаступництвом є перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/12571/17 позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» заборгованість у розмірі 99008,46 грн та судовий збір у розмірі 3100,00 грн.

05.10.2017 на виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 03.10.2017, видано наказ.

З матеріалів справи вбачається, що наказ Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі №910/12571/17 був пред`явлений до виконання та постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві віл 28.12.2018 вказаний наказ було повернуто стягувачу на підставі п. 2. ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, в якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус фізичної особи - підприємця сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно із частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном як фізична особа.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У ст. 1218 Цивільного кодексу України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/617/17, наявність у спадкодавця статусу фізичної особи - підприємця не впливає на можливість заміни боржника (як сторони у справі, так і сторони виконавчого провадження) його правонаступником - фізичною особою.

Так само, суд зазначає, що наявність у спадкодавця статусу фізичної особи - підприємця не впливає на можливість заміни стягувача (як сторони у справі, так і сторони виконавчого провадження) його правонаступником - фізичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , частки у спадкуванні яких по відношенню до вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (за рішенням Господарського суду міста Києва від11.092017 у справі №910/12571/17) вважаються рівними на підставі ч. 1 ст. 1278 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що у зв`язку з заміною кредитора в матеріальних правовідносинах (заміна кредитора у зобов`язанні зі сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошових коштів, стягнутих судом у справі №910/12571/17), наявні підстави для заміни сторони (стягувача) у процесуальному сенсі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/3411/14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/16/7 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (стаття 52 ГПК України).

При цьому, у постанові від 03.11.2020 у справі №916/16/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, також зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (пункти 74 та 75 зазначеної вище постанови).

Враховуючи відсутність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі №910/12571/17, керуючись правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/3411/14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/16/7, суд дійшов висновку замінити учасника справи №910/12571/17 - з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також замінити стягувача за наказом Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі №910/12571/17 - з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 52, 233, 234, 335 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження.

2. Замінити стягувача за наказом Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі №910/12571/17 - з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) та на ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ).

3. Замінити учасника справи №910/12571/17 - з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) та на ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ).

Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.06.21.

Суддя О.М. Спичак