ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. Справа№ 910/14517/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Новицька Ю.А.;

від відповідача: Лантух Я.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року (повний текст складено 18.01.2021)

у справі № 910/14517/18 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ Л ЕС ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент"

про стягнення 296 000,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ Л ЕС ГРУП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" про стягнення 296 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов за договору про надання послуг №1-28/08-13 від 01.01.2014, право вимоги за якими виникли у позивача на підставі договору відступлення права вимоги від 10.05.2017.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням суду Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ Л ЕС ГРУП" 296 000 грн. 00 коп. основного боргу та 4 440 грн. 00 коп. судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач має перед позивачем заборгованість у сумі 296 000,00 грн., та позивач, як новий кредитор згідно договору відступлення права вимоги, отримав право вимоги до відповідача за договором послуг на вказану суму.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року у справі №910/14517/18 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що звертаючись до господарського суду, позивач неправильно визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з цивільно-правового договору і носить цивільно-правовий характер. Також апелянт зазначає, що в провадженні Оболонського районного суду перебуває справа № 756/16148/20 про визнання договору надання послуг неукладеним, однак суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 227 ГПК України не зупинив провадження у справі. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 будь-яких консультаційних послуг за договором надано не було, а звіти, які містяться в матеріалах справи, не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки їх зміст суперечить переліку послуг, визначеної вартості послуг. Апелянт також вказує, що в порушення вимог договору про відступлення прав вимоги ОСОБА_1 не повідомив відповідача про таке відступлення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/14517/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року у справі №910/14517/18 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 31.03.2021 року.

Засідання суду, призначене на 31.03.2021 року, не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. на лікарняному.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 року для розгляду справи №910/14517/18 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді - Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року у справі №910/14517/18 та призначено до розгляду на 28.04.2021.

У судових засіданнях 28.04.2021 та 19.05.2021 було оголошено перерву до 19.05.2021 та 02.06.2021 відповідно.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір про надання послуг № 1-28/08-13 (далі - договір послуг), за умовами якого (п. 1.1. договору) виконавець надає консультаційні послуги щодо організації та функціонування архівного діловодства у банківському секторі щодо підтримки діючого договору, підписаного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Правекс-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" №1060/30-01 від 11.03.2010 року, в подальшому основний договір.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору консультаційні послуги надаються щоквартально. Обов`язковою умовою, що підтверджує надання послуг, є звіт щодо виконаних робіт (надалі звіт), що надається замовнику виконавцем шляхом надсилання рекомендованого листа щоквартально до 5-го числа кожного кварталу за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору. У випадку ненадання даного звіту до 5-го числа наступного за звітним кварталу, консультаційні послуги, що вказані в п.1.1. даного договору, вважаються такими, що не були надані.

За умовами п. 3.1. договору вартість консультаційних послуг за даним договором складає 296 000 грн. у рік, або 74 000 грн. за кожен квартал.

Згідно п. 3.2. договору замовник сплачує виконавцю загальну суму винагороди за надані послуги щоквартально з 10 по 20 число кожного кварталу на картковий рахунок виконавця.

На підтвердження факту надання ОСОБА_1 послуг за договором у період з 01.04.2016 по 31.03.2017 в матеріалах справи містяться звіти про надання консультаційних послуг від 01.07.2016 року, від 01.10.2016 року, від 03.01.2017 року, від 01.04.2017 року, з доказами їх направлення та отримання відповідачем.

10.05.2017 року між ОСОБА_1 (первісний кредитор, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ Л ЕС ГРУП" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги боргу, за яким первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги боргу, нарахованого за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року, що належить первісному кредитору, і стає в цій частині кредитором за договором про надання послуг №1-28/08-13 від 01.01.2014 року (далі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" (далі боржник) (п. 1.1. договору відступлення).

Згідно п. 1.2. договору відступлення за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язання з оплати послуг за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року за основним договором.

Відповідно до пункту 1.3., 1.4. договору сторони погодили, що право вимоги боргу за договором переходить до нового кредитора в момент підписання цього договору. Розмір нарахованої заборгованості за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 складає 296 000,00 грн.

Згідно з п. 3.1. договору первісний кредитор повинен передати новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за основним договором, в термін до 3-х календарних днів з моменту підписання даного договору.

Актом приймання передачі документів за договором відступлення права вимоги від 10.05.2017 року первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв: договір про надання послуг № 1-28/08-13 від 01.01.2014, звіти про надання консультаційних послуг від 01.07.2016 року, від 01.10.2016 року, від 03.01.2017 року, від 01.04.2017 року.

02.06.2017 позивач листом № 3 від 22.05.2017 повідомив відповідача, що 10.05.2017 право вимоги заборгованості за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 за договором про надання послуг № 1-28/08-13 від 01.01.2014 було відступлено від ОСОБА_1 до ТОВ «ДІЛ ЕС ГРУП» на підставі договору відступлення права вимоги від 10.05.2017.

12.06.2017 позивач звернувся до відповідача з претензією № 4 від 02.06.2017, в якій вимагав погасити заборгованість у розмірі 296 000,00 грн.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач зазначає про те, що відповідач вимоги претензії не виконав, заборгованість за договором не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами договір № 1-28/08-13 від 01.01.2014 за своєю правовою природою є договором позики, згідно з якого в силу вимог ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до вимог статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В матеріалах справи містяться звіти про надання консультаційних послуг від 01.07.2016 року, від 01.10.2016 року, від 03.01.2017 року, від 01.04.2017 року (форма яких була погоджена сторонами у додатку № 1 до договору), якими підтверджується факт надання виконавцем послуг за договором відповідачу на загальну суму 296 000,00 грн.

Також, в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення, якими підтверджується факт вручення вказаних вище звітів відповідачу.

Твердження апелянта, що вказані звіти не можуть вважатись первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до визначень термінів, що містяться у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, (далі по тексту - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній у спірний період, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом пункту 2.7. Положення первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Разом з цим документування господарських операцій може здійснюватися із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Отже за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, у додатку № 1 до договору про надання послуг сторонами було затверджено форму звіту щодо виконаних робіт, який відповідно до п. 2.2. договору надається замовнику виконавцем шляхом надсилання рекомендованого листа.

Тобто, форму звітів було погоджено сторонами у договорі надання послуг, надіслані на адресу відповідача звіти відповідають формі, наведеній в додатку № 1 до договору, а тому заперечення відповідача щодо її неналежної форми колегія суддів відхиляє.

Більше того, в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які підтверджують отримання вказаних звітів відповідачем.

Твердження апелянта, що дані докази не є належними в контексті підтвердження отримання апелянтом саме звітів щодо наданих послуг колегією суддів відхиляються, оскільки відповідачем не доведено, що на підставі поштових відправлень відповідачем були отримані інші документи, аніж вказані вище звіти.

Відповідачем не надано доказів, що ним після отримання звітів були висловлені заперечення проти розміру, обсягу та вартості наданих консультаційних послуг.

А тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наявними в матеріалах справи доказами у сукупності підтверджується факт надання ОСОБА_1 послуг на загальну суму 296 000,00 грн.

Як вже було встановлено вище, 10.05.2017 року між ОСОБА_1 (первісний кредитор, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ Л ЕС ГРУП" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги боргу, за яким первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги боргу, нарахованого за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року, що належить первісному кредитору, і стає в цій частині кредитором за договором про надання послуг №1-28/08-13 від 01.01.2014 року (далі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" (далі боржник) (п. 1.1. договору відступлення).

Згідно п.п. 1.2., 1.4. договору відступлення за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язання з оплати послуг за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року за основним договором. Розмір нарахованої заборгованості за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 складає 296 000,00 грн.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не було виконано вимоги п. 3.2. договору, а саме не повідомлено відповідача про відступлення права вимоги, колегією суддів відхиляється, оскільки в матеріалах справи міститься лист позивача № 3 від 22.05.2017, яким було повідомлено відповідача про заміну кредитора у зобов`язані.

Більше того, відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Тобто, неповідомлення боржника про зміну кредитора у зобов`язанні не впливає на момент переходу права вимоги від первісного кредитора до нового.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, оскільки відповідач має перед позивачем заборгованість в сумі 296 000,00 грн., право вимоги якої було отримано на підставі договору відступлення права вимоги, доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості у розмірі 296 000,00 грн.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції неправомірно розглянув дану справу, оскільки відповідний спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства, колегією суддів відхиляється з огляду на наступне.

Статтею 1 та частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено юрисдикцію та повноваження господарських судів, установлено порядок здійснення судочинства у господарських судах, а також регламентовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у спорах між суб`єктами господарювання, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Як вбачається з позовних вимог, спір у справі виник між двома господарюючими суб`єктами - Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІ Л ЕС ГРУП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент", право вимоги до відповідача виник на підставі договору відступлення права вимоги боргу від 10.05.2017.

Та обставина, що за договором відступлення позивач набув право вимоги до відповідача стосовно договору про надання послуг, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" та фізичною особою ОСОБА_1 , не підставою для того, що такий позов не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки майновий спір у даній справі вже безпосередньо не стосується прав та обов`язків фізичної особи ОСОБА_1 , а стосується прав та обов`язків позивача та відповідача, які є юридичними особами.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 756/16148/20 за позовом ТОВ «ОСГ Рекордз Менеджмент» до ОСОБА_1 про визнання договору надання послуг неукладеним колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутнє відповідне письмове клопотання, тоді як у судовому засіданні 13.01.2021 відповідачем було заявлено лише усне клопотання про оголошення перерви для підготування клопотання про зупинення провадження у справі, яке і було відхилено судом першої інстанції.

Більше того, як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, провадження у справі № 756/16148/20 було відкрито 20.01.2021, тоді як оскаржуване рішення було проголошено у судовому засіданні 13.01.2021.

Статтею 227 Господарського процесуального кодексу встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому, пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 296 000,00 грн. З урахуванням презумпції правомірності правочину, суд не позбавлений можливості досліджувати обставини та оцінювати докази у даній справі, має право та зобов`язаний надати правову оцінку наданим письмовим доказам та самостійно встановити факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги у справі № 910/14517/18, зокрема, факту надання/ненадання відповідних послуг та обов`язку відповідача їх оплатити.

В даному контексті колегією суддів також враховується, що провадження у даній справі вже зупинялось судом першої інстанції за клопотанням відповідача до розгляду справи № 756/10179/18 за позовом ТОВ «ОСГ Рекордз Менеджмент» до ОСОБА_1 про визнання договору надання послуг недійсним.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09.06.2020, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 24.09.2020, в задоволенні позову відмовлено.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Частина 1 статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Колегія суддів зазначає, що необґрунтоване зупинення провадження у даній справі могло б призвести до порушення вимог статті 6 Конвенції щодо дотримання розумних строків розгляду справи і права на справедливий суд.

А тому, навіть у випадку подання відповідного клопотання про зупинення провадження у справі, у суду першої інстанції були відсутні підстави як для задоволення такого клопотання, так і для зупинення провадження у справі із власної ініціативи.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року у справі № 910/14517/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСГ Рекордз Менеджмент" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року у справі № 910/14517/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року у справі № 910/14517/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/14517/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 08.06.2021

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна