ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021р. Справа № 904/4389/20

За позовом: Фізичної особи-підприємця Козюркевича Михайла Йосиповича, м. Жовква

До: Приватного підприємства «Імсмарт», м. Харків

Про: стягнення 40 000,00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ФОП Козюркевич М.Й. (позивач) в серпні 2020 р. звернувся з позовом до ПП «Вега Транс» (відповідач) про стягнення 40 000,00 грн. заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу за транспортною заявкою №2019/227 від 02.12.19р. (укладеною між сторонами). Окрім того позивач просив стягнути з відповідача 5 200, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення цих витрат посилається на наступні документи: договір про правову допомогу від 30.07.20р. (укладений між позивачем та адвокатом Лоза В.М.); акт приймання-передачі наданих послуг від 03.08.20р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордера №02-08 від 03.08.20р. на сума 5 200, 00 грн.

Ухвалою господарського суду від 13.08.20р. (суддя Петренко Н.Е.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №904/4389/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

В подальшому ухвалою суду від 13.11.20р. вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 з посади за розпорядженням керівника апарату суду №168 від 08.02.21 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи , за результатом якого справу № 904/4389/20 передано на розгляд судді Васильєву О.Ю.

Ухвалою суду від 09.02.21р. справу №904/4389/20 було прийнято до свого провадження суддею Васильєвим О.Ю. за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Станом на цей час відповідач відзиву на позов не надав.

12.04.21р. судом отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 12.04.21р., відповідно до якого місцезнаходження відповідача є : 61103, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 29. Окрім того, зі змісту вищезазначеного витягу вбачається, що ПП «Вега Транс» було змінено свою назву на ПП «Імсмарт». Державна реєстрація цих змін до відомостей про юридичну особу відбулася 23.11.20р. Таким чином, вже після звернення позивача з цим позовом до суду відповідач змінив своє місцезнаходження.

У зв`язку з чим, ухвалою суду від 12.04.21р. вирішено повторно направити на юридичну адресу відповідача - Приватного підприємства «Імсмарт» ( 61103, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 29) копію ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.21 р. у справі №904/4389/20.

ПП «Імсмарт» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням , направленим на адресу відповідача ( зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 12.04.21р., а.с.54-57) та повернутим органами зв`язку з посиланням «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с. 63-66).

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17: у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) від 07.07.1989).

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про наявність в провадженні суду цієї справи та необхідність надання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк ( встановлений законом ). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.; постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020р. № 760 продовжено період карантину до 31.10.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020р. № 956 продовжено період карантину до 31.12.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. № 1236 продовжено період карантину до 28.02.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021р. №104 продовжено період карантину до 30.04.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021р. №405 продовжено період карантину до 30.06.2021р.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В той же час, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, та яким були внесені зміни до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, - процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Від сторін жодних заяв, клопотань про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом , не надходило.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

02.12.19р. ПП «Вега Транс» (ПП «Імсмарт», замовник) звернулось до ФОП Козюркевич М.Й. (перевізник) із транспортною заявкою №02.12.19р.

Згідно даної заявки визначено, що перевізник зобов`язаний в період 11-12.12.2019р. доставити вантаж вагою 4, 1 тн. Маршрут перевезення: Томашув Мазовецки (Польща) смт. Слобожанське (Україна). Місце навантаження: Sacmi Polska, Tomaszow Maz, 97-200 ul. Warszawska, 155 , Митний перехід: Рава-Руська, Митниця місця призначення: Вантажний митний термінал «Новомосковськ», вул. Сучкова, 115. Місце вивантаження: України, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Байкальска, буд. 2Б; Номер авто: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Також, сторони погодили що фрахтова сума по замовленню складає 40 000, 00 грн. Умови оплати: б/н на р/р за оригіналами документів 8-10 банківських днів. Оплата здійснюється після надання наступних документів: оригіналу СМR, оригіналу рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт оригіналу договору (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підставі транспортної заявки №02.12.19р. від 02.12.19р. було здійснено перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) з відмітками митних органів. Факт виконання позивачем зобов`язань щодо перевезення вантажу згідно транспортної заявки підтверджується відміткою отримувача вантажу у міжнародній товарно-транспортній накладній. Вказана міжнародна товарно-транспортна накладна підписана та скріплена печатками сторін без зауважень та заперечень до неї (а.с.10).

За твердженням позивача, 15.01.20р. ним було надіслано на адресу відповідача для підписання документи, які є підставою для оплати наданих послуг (на підтвердження чого посилається на відповідну експрес-накладну та Журнал реєстрації вихідної кореспонденції , а.с. 11-15). Однак відповідач після отримання цих документів 17.01.20р. оплату наданих позивачем послуг не здійснив . У зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися з цим позовом до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 статті 908 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно з частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 статті 916 Цивільного кодексу України встановлено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Зі змісту транспортної заявки №02.12.19р. від 02.12.19р. вбачається, що сторонами погоджено всі істотні умови, отже дана заявка відповідає вимогам, що ставляться чинним законодавством до договорів перевезення. З огляду на наяву в матеріалах справи транспортну заявку та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини перевезення. В той же час, на час прийняття рішення у цій справі доказів сплати заборгованості відповідач не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України : кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки відповідач не надав жодних доказів на спростування обставин ,викладених у позовній заяві . За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене та відсутність будь-яких заперечень відповідача стосовно розміру адвокатських витрат, понесених позивачем, ці витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі .

2. Стягнути з відповідача Приватного підприємства «Імсмарт» ( 61103, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 29; ) ) на користь позивача : Фізичної особи підприємця Козюркевича Михайла Йосиповича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_3 ): 40 000, 00 грн. заборгованості; 2 102, 00 грн. витрат на сплату судового збору та 5 200, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 17.06.21р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя О.Ю.Васильєв