ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.06.2021 Справа № 920/532/20(5021/2509/2011)
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/532/20 (5021/2509/2011) в порядку загального позовного провадження

за позовом: Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Сумихімпром (40003, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12; )

про стягнення 14123963,21 грн.

представники сторін:

позивача (в режимі відеоконференції) Овчарук О.О.;

відповідача: адвокат Шевцов П.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства Сумихімпром 14123963,21 грн., з яких: 10107234,94 грн. інфляційних збитків, 4016728,27 грн. 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №06/09-1983 від 22.12.2009, а також 211859,45 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 01.07.2020 відкрито провадження у справі № 920/532/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання

Ухвалою суду від 10.09.2020 залишено позовну заяву № 31/01-237 від 27.05.2020 дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України до публічного акціонерного товариства Сумихімпром про стягнення 14123963,21 грн. без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 ухвалу господарського суду Сумської області від 10.09.2020 у справі № 920/532/20 (5021/2509/2011) скасовано, матеріали справи передано до господарського суду Сумської області для подальшого розгляду.

Постановою Верховного Суду від 31.03.2021 касаційну скаргу ПАТ Сумихімпром залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.05.2021 призначено підготовче засідання на 27.05.2021.

Ухвалою суду від 27.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.06.2021.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що у зв`язку з порушенням відносно нього провадження у справі про банкрутство, відсутні правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних збитків за порушення грошового зобов`язання, оскільки судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а в силу положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію не застосовуються штрафні та інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

Позивач подав до суду письмові пояснення, в яких просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну.

Згідно зі статтею 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Ураховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створено належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши та дослідивши докази в справі, суд встановив наступне.

22.12.2009 між дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (позивач продавець) та публічним акціонерним товариством «Сумихімпром» (відповідач покупець) було укладено договір поставки природного газу № 06/09-1983, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався передати відповідачу природний газ, а відповідач, в свою чергу, зобов`язувався його прийняти та оплатити.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Сумської області від 07.08.2012 у справі № 5021/2509/2011 визнано вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до ПАТ «Сумихімпром» за договором поставки природного газу від 22.12.2009 № 06/09-1983 в сумі 54259364,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не розраховується по договірним зобов`язанням з позивачем та не сплатив заборгованість, визначену в судовому рішенні (ухвалі), у зв`язку з чим останньому відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України згідно з поданим розрахунком нараховано 4016728,27 грн. суму 3% річних, 4 грн. інфляційних втрат.

Відповідач проти стягнення з нього вищезазначених сум заперечує, посилаючись на норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якими прямо заборонено протягом часу дії мораторію нараховувати до боржника штраф та пеню.

Однак суд не може погодитись з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Передбачені статтею 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді сплати 3% річних, від простроченої суми не є неустойкою (пенею), зазначені відсотки є не мірою відповідальності, а платою за безпідставний, не погоджений сторонами строк користування чужими грошовими коштами, а тому ці кошти стягуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Не є неустойкою (штрафом, пенею) й застосуванням до простроченої суми грошового зобов`язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, стягувані у зв`язку з таким застосуванням суми, оскільки вони є відшкодуванням збитків, завданих кредитору, внаслідок зменшення його грошових коштів, через зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Сумської області від 24.10.2011 у справі № 5021/2509/2011 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Сумихімпром» відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції чинній до 19.01.2013, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Ухвалою господарського суду Сумської області від 07.08.2012 у справі № 5021/2509/2011 частково затверджено реєстр вимог кредиторів, визнано вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до ПАТ «Сумихімпром» за договором поставки природного газу від 22.12.2009 № 06/09-1983. Ухвалою господарського суду Сумської області від 30.10.2012 у справі №5021/2509/2011 введено процедуру санації. На даний час процедура санації триває.

Згідно з п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції чинній з 19.01.2013, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

21.10.19 набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII.

Відповідно до ч.4 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що для розгляду справи щодо боржника в даному конкретному випадку необхідно застосовувати норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції чинній до 19.01.2013, оскільки він є спеціальним законом та є пріоритетним для застосування.

Відповідно до абзацу 6 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції чинній до 19.01.2013, грошові зобов`язання, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.

Провадження по справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром» порушено ухвалою господарського суду Сумської області від 24.10.2011, а оскільки позивач звернувся до суду про стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу та процентів річних за договором поставки природного газу №06/09-1983 від 22.12.2009 за період з 01.10.2017 по 27.04.2020, така заборгованість є поточною.

Статтею 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції чинній до 19.01.2013, встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Згідно з абзацом 24 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції чинній до 19.01.2013, мораторій на задоволення вимог кредиторів являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Тобто мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку загальний розмір нарахованих 3% річних за період з 09.11.2017 по 27.04.2020 складає 4016728,27 грн., інфляційні нарахування за період з 01.10.2017 по 31.03.2020 становлять 10107234,94 грн.

Відповідач контррозрахунку чи аргументованих заперечень щодо здійснених позивачем нарахувань суду не надав.

З огляду на зазначене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вищезазначених сум інфляційних збитків та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що згідно з положеннями абзацу 3 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень вказаного вищезазначеного Закону дії щодо не застосування індексу інфляції та не нарахування трьох процентів річних на суму прострочення грошового зобов`язання боржника не поширюються, зокрема, на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, за наслідками дослідження наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено правомірність позовних вимог, відтак суд задовольняє позов у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір в сумі 211859,45 грн. підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Сумихімпром (40003, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12; ) на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; код ЄДРПОУ 313014 грн. 94 коп. (десять мільйонів сто сім тисяч двісті тридцять чотири гривні 94 копійки) інфляційних втрат, 4016728 грн. 27 коп. (чотири мільйони шістнадцять тисяч сімсот двадцять вісім гривень 27 копійок) 3 % річних, 211859 грн. 45 коп. (двісті одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 45 копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.06.2021.

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко