СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. Справа № 905/481/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.,

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.,

за участю представників:

позивача - адвокат Лихопьок Д. П., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.12.2018 Серія ДП № 0954 та ордер на надання правничої (правової) допомоги від 26.05.2021 Серія АЕ № 1072864 (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);

відповідача - адвоката Рабко Т. О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 28.02.2018 Серія ДН № 4984 та довіреність від 27.10.2020 № 01.02-18/8239 (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - ТОВ Промсировинаімпорт (вх. № 1719Д/3) на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 25 травня 2021 року (повний текст складено 25.05.2021) у справі № 905/481/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Промсировинаімпорт, м. Дніпро,

до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь Донецької області,

про стягнення 44482,24 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ТОВ Промсировинаімпорт звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь про стягнення 44482,24 грн, з яких: 18742,72 грн 3% річних та 25739,52 грн інфляційні, нараховані у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов типового договору від 27.02.2019 № 089ЛО/8/463 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати обладнання, поставленого на підставі зазначеного договору.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 13.05.2021 у справі № 905/481/21 (суддя Фурсова С.М.) залишено позов без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що даний спір повинен розглядатися в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації Регіональна правова група.

ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь (відповідач) 17.05.2021 за вх. № 10362/21 звернувся до Господарського суду Донецької області з заявою про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 2828,32 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Донецької області від 25.05.2021 у справі № 905/481/21 (суддя Фурсова С.М.) заяву відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу задоволено частково. Стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 2383,50 грн (суму витрат з відрахуванням гонорару за складність справи.

Додаткове рішення мотивовано тим, що відповідачем підтверджено отримання правової допомоги копіями наступних документів: договору № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 про надання юридичних послуг (правової допомоги) та додаткових угод до цього договору; акту № 1 приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою № 248 від 06.04.2021 на суму 2828,32 грн та платіжного доручення № від 23.04.2021 на суму 2828,32 грн. Відмовляючи в стягненні суми гонорару за складність справи в розмірі 444,82 грн, суд виходив з неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката в цій частині зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Повний текст зазначеного додаткового рішення складено 25.05.2021.

ТОВ Промсировинаімпорт (позивач) 03.06.2021 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 25.05.2021 у справі № 905/481/21 та покласти на відповідача судові витрати у зв`язку з розглядом апеляційної скарги в сумі 7500,00 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на безпідставність висновку суду про необгрунтованість дій позивача щодо звернення з позовними вимогами у даній справі саме до господарського суду. Вважає, що звертаючись за даним позовом до Господарського суду Донецької області, він діяв правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства. Зазначає, що наявність третейської угоди не виключає можливості розгляду даного спору у господарському суді відповідно до вимог ГПК України, за наявності спільної згоди позивача та відповідача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 у справі № 905/481/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, встановлено строк для подання відзивів, заяв та клопотань по апеляційній скарзі та призначено розгляд справи на 17.06.2021 об 11:45.

На виконання зазначеної ухвали відповідач - ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь 15.06.2021 за вх. № 6947 надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому не погоджується з доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, додаткове рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Посилається на невиконання позивачем п. 9.2 типового договору від 27.02.2019 № 089ЛО/8/463 щодо порядку вирішення спору в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації Регіональна правова група. Зазначені необгрунтовані дії позивача стали підставою для залишення позову без розгляду судом першої інстанції, тому згідно з ч. 5 ст. 130 ГПК України відповідач має право на відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи. Також просить стягнути з позивача 3702,50 грн витрат за надання правової допомоги, з посиланням на те, що надасть документи на підтвердження вказаних витрат протягом 5 днів з дня прийняття постанови у даній справі.

Дослідивши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі позивача та відзиві відповідача на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, зважаючи на таке.

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в разі, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, яке ухвалюється в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ст. 244 ГПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За приписами ч. 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, встановлених, зокрема ч. 5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 8 ст. 129 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, докази (договори, рахунки тощо) щодо розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у запереченнях на позовну заяву від 09.04.2021 за вх. № 7390/21 просить залишити позов без розгляду та покласти на позивача судові витрати на підставі ч. 5 ст. 130 ГПК України. Згідно з наведеним у зазначеному запереченні попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, відповідач очікує понести витрати у зв`язку з розглядом справи в загальному розмірі 4168,82 грн, з яких: 340,50 грн - усна консультація клієнта, узгодження правової позиції; 340,50 грн - збір доказів (підготовка письмових документів: листів, запитів); 681,00 грн - перевірка та підготовка документів; 1362,00 грн - складання та подання клопотань, заперечень, відзиву, письмових пояснень; 1000,00 грн - участь у судових засіданнях суду першої інстанції (1 судове засідання); 444,82 грн - гонорар за складність справи (1 % від ціни позову).

15.04.2021 за вх. № 7899/21 відповідач звернувся до Господарському суду Донецької області з заявою, в якій просить стягнути з позивача судові витрати на професійну правову допомогу в сумі 2828,32 грн та на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу надає копії таких документів: договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 з додатковими угодами до нього № 7/1 від 03.12.2018, № 34 від 01.10.2019, № 218 від 15.10.2020, № 248 від 06.04.2021; акту № 1 від 08.04.2021 приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою № 248 від 06.04.2021 до договору № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 на загальну суму 2828,32 грн; розрахунку розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг від 08.04.2021 за договором № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 на загальну суму 2828,32 грн; рахунку на оплату № 144 від 08.04.2021 на суму 2828,32 грн.

29.04.2021 за вх. № 07-10/618 відповідач на підтвердження сплати витрат на професійну правову допомогу надав копію платіжного доручення № від 23.04.2021 на суму 2828,32 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 13.05.2021 у справі № 905/481/21 (суддя Фурсова С.М.) залишено позов без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач 17.05.2021 за вх. № 10362/21 звернувся до Господарському суду Донецької області з заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 2828,32 грн на підставі ч. 8 ст. 129, п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України,

Господарським судом Донецької області прийнято додаткове рішення від 25.05.2021 у справі № 905/481/21, яким заяву відповідача про розподіл судових витрат на професійну правову допомогу задоволено частково, стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 2383,50 грн (суму витрат з відрахуванням гонорару за складність справи.

Порядок розподілу судових витрат визначає ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Отже, за змістом ч. 2 ст. 126 та абз. 1 ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг правничої допомоги і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною.

Враховуючи вищевикладене, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Зважаючи на викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11.09.2020 у справі № 922/3724/19, від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17, від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, відступати від яких колегія суддів правових підстав не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідач на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу надав копію договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 (а.с. 65-67), який укладено між ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь (Клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «всеукраїнська адвокатська допомога» (Адвокатським об`єднанням).

Згідно з умовами п. 1.1 зазначеного договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності Клієнта та в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Зміст, умови та строки виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань узгоджується стронами шляхом укладення додаткових угод до цього договору (п. 1.2 договору).

Відповідно до пп. 5.2, 5.3 договору, Клієнт відшкодовує витрати Адвокатського об`єднання, понесені у зв`язку з виконанням покладених Клієнтом завдань, вартість яких попередньо узгоджена з Клієнтом. Оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється Клієнтом шляхом безготівкового розрахунку на підставі Актів надання послуг (актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням.

Згідно з п. 10.1 договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018.

Додатковими угодами № 7/1 від 03.12.2018 (а.с. 65, зворотний бік аркушу), № 34 від 01.10.2018 (а.с. 68) та № 218 від 15.10.2020 (а.с. 68, зворотний бік аркушу) сторони подовжили строк дії договору, зокрема до 31.12.2021.

Додатковою угодою № 248 від 06.04.2021 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 (а.с. 69) сторони узгодили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у справі № 905/481/21.

Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 248 від 06.04.2021, Адвокатське об`єднання зобов`язалось здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта в межах справи № 905/481/21 в суді будь-якої ланки на території України, в тому числі у Верховному Суді.

Пунктом 2 зазначеної додаткової угоди сторони узгодили вартість послуг за цією додатковою угодою, а саме: усна консультація клієнта, узгодження правової позиції - 340,50 грн за годину; збір доказів (підготовка письмових документів: листів, запитів - 340,50 грн за годину; перевірка та підготовка документів - 340,50 грн за годину; складання процесуальних документів (клопотань, заяв, скарг, відзиву, пояснень, заперечень - 340,50 грн за годину; участь у судових засіданнях суду першої інстанції - 1000,00 грн за 1 судове засідання; підготовка та подання апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заперечення проти відкриття апеляційного провадження - 340,50 грн за годину; участь у судових засіданнях суду апеляційної інстанції - 2000,00 грн за 1 судове засідання; підготовка та подання касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, заперечення проти відкриття касаційного провадження - 340,50 грн за годину; участь у судових засіданняху Верховному Суді - 3000,00 грн за 1 судове засідання; гонорар за складність справи (1% від ціни позову) - 444,82 грн.

Оплата послуг здійснюється Клієнтом протягом 30 днів після підписання сторонами Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання рахунків від Адвокатського об`єднання (пп. 3.1 додаткової угоди).

У відповідності до пп. 6.1, 6.2 додаткової угоди, правова допомога вважається наданою після підписання Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг), який підписується сторонами та в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатським об`єднанням понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

Якщо протягом строку, вказаного в п. 6.3 цієї додаткової угоди Клієнт не підписав Акт надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і не надав письмове заперечення, правова допомога вважається наданою та прийнятою Клієнтом (п. 6.4 додаткової угоди).

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу відповідачем надано копію акту № 1 від 08.04.2021 приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою № 248 від 06.04.2021 до договору № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 на суму 2828,32 грн (а.с. 69, зворотний бік аркушу).

Згідно з пунктом 1 акту № 1 від 08.04.2021 приймання-передачі наданих послуг, Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу) згідно з розрухунком розміру винагороди за надання допомоги, який додається.

Пунктом 2 акту № 1 від 08.04.2021 приймання-передачі наданих послуг погоджено, що вартість послуг Адвокатського об`єднання за цим Актом становить 2828,32 грн.

Згідно з розрахунком розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг від 08.04.2021 за договором № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 (а.с. 71), Адвокатське об`єднання надало Клієнту юридичні послуги на загальну суму 2828,32 грн, з яких: 340,50 грн - усна консультація клієнта, узгодження правової позиції; 681,00 грн - перевірка та підготовка документів; 1362,00 грн складання заперечень проти вирішення спору в господарському суді; 444,82 грн - гонорар за складність справи (1 % від ціни позову).

Адвокатське об`єднання на виконнаня п. 3.1 додаткової угоди № 248 від 06.04.2021 надало відповідачу - ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь рахунок № 144 від 08.04.2021 на оплату правовї допомоги (юридичних послуг) по договору № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 та додаткової угоди № 248 від 06.04.2021 на суму 2828,32 грн (а.с. 71, зворотний бік аркушу).

Відповідачем оплачено юридичні послуги, надані на підставі договору № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, згідно рахунку № 144 від 08.04.2021, що підтверджується копією платіжного доручення № від 23.04.2021 на суму 2828,32 грн (а.с. 85, зворотний бік аркушу).

Зазначені обставини підтверджують висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем обгрунтовано та документально підтверджено понесення витрат на надання правничої (правової) допомоги на суму 2383,50 грн, які складаються з: 340,50 грн за усну консультацію клієнта, узгодження правової позиції; 681,00 грн за перевірку та підготовку документів та 1362,00 грн за складання заперечень проти вирішення спору в господарському суді, а тому заява відповідача про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на надання правничої (правової) допомоги в сумі 2383,50 грн підлягає задоволенню.

Разом з тим, судова колегія вважає необгрунтованими заявлені відповідачем до стягнення витрати на гонорар за складність справи (1% від ціни позову) в сумі 444,82 грн, зважаючи на таке.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення строни проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19).

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

У разі, якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми (ч. 7 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Абз. 3 ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 (зі змінами), визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Зазначена правова позиція викладене в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

На підставі зазначеного, проаналізувавши подані відповідачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що місцевим господарським судом справа № 905/481/21 по суті не розглядалась та зважаючи на те, що матеріали зазначеної справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат мав би витратити значний час, спір у правовідносинах, які виникли між сторонами у даній справі, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку з неналежним виконанням договору поставки з третейським застереженням, та регулюється нормами Цивільного кодексу України і Господарського кодексу України, великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню та застосуванню адвокатом у зазначених правовідносинах, нормами чинного законодавства України не передбачено, для кваліфікованого юриста такий спір є спором незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності особливостей поставки товару у спірних правовідносинах, відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на гонорар за складність справи в сумі 444,82 грн.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами чч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 123, 126, 129, 244, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача - ТОВ Промсировинаімпорт залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 25 травня 2021 року по справі № 905/481/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.06.2021.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна