ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/96/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МПСР"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 01.04.2021, проголошене суддею Закуріним М.К. у м. Херсоні

у справі № 923/96/21

за позовом скаржника

до Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро"

про стягнення 38 127,68 грн.

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "МПСР" звернулося з позовом до ТОВ монтажно-налагоджувальне підприємство (далі ТОВ МНП) "Промелектро" про стягнення 38 127,68 грн., з яких 38 000 грн. попередньої оплати за товар та 127,68 грн. відсотків за користування чужими коштами, а також позивач просив стягнути 2 270 грн. судового збору та 7 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив про те, що за усним договором поставки від 03.12.2020 АИР280S4 110/1500 В3 сплатив відповідачу платіжним дорученням № 2862 від 03.12.2020 38 000 грн., але той поставку не здійснив та суму попередньої оплати не повернув, що стало підставою для вимоги позивача про повернення зазначеної суми, а також нарахування відсотків за користування чужими коштами за період з 01.01.2021 по 21.01.2021.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволені позову, а також стягнути з позивача судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги щодо розгляду даної справи у сумі 12 039,50 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 01.04.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки встановлено факт виконання відповідачем обов`язку з передачі товару позивачу, та стягнуто з ТОВ "МПСР" на користь ТОВ МНП "Промелектро" 6 019,75 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки суд вважав за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу на 50%, враховуючи, що стягнення за позовом є незначним, а тому і об`єм роботи адвоката за кількістю витраченого часу є значно завищеним.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник стверджує, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо виконання відповідачем обов`язку з передачі товару позивачу, посилаючись на квитанцію кур`єрської доставки, оскільки остання є лише супровідним документом на товар та не може вважатися, окремо від видаткової накладної, належним доказом поставки товару, при цьому видаткова накладна сторонами не оформлена.

Крім того, апелянт зазначає, що орієнтований розрахунок судових витрат які він поніс і очікує понести у зв`язку з апеляційним розглядом справи складає 10 000грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2020 ТОВ МНП "Промелектро" виставило до оплати ТОВ "МПСР" рахунок - фактуру № ПЭ-0016219 на суму 38 000 грн. щодо оплати електродвигуна АИР280S4 110/1500 В3.

Відповідно до платіжного доручення № 3862 від 03.12.2020 позивачем сплачено відповідачу вказану суму із вказівкою про призначення платежу: оплата за товар згідно рахунка № ПЭ-0016219 від 03.12.2020.

З квитанції кур`єрської служби «Delivery» № від 04.12.2020 та №158 від 08.12.2020 слідує, що відправником електродвигуна до міста Ірпеня зазначений ТОВ МНП "Промелектро", а отримувачем Сович Олександр Іванович . При цьому, в квитанції № від 04.12.2020 у розділі «примітки» наявна інформація: «відправка через компанію ТОВ «МПСР», а безпосередньо у квитанції №158 від 08.12.2020 наявний підпис отримувача.

Згідно з листом-вимогою за вих. № 287 від 18.12.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про поставку обумовленого електродвигуна, або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до роздруківки поштового відстеження ця вимога отримана відповідачем 24.12.2020.

За твердженням позивача відповідач не виконав зобов`язань з поставки оплаченого за вказаним платіжним дорученням товару що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно із ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно частин 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Дослідивши обставини правовідносин сторін у справі, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами склались правовідносини з купівлі-продажу, за якими відповідач зобов`язався передати електродвигун, а позивач отримати його та сплатити відповідну вартість, при цьому відповідний договір укладено в усній формі.

На виконання умов договору відповідачем було виставлено позивачу рахунок - фактуру № ПЭ-0016219 від 03.12.2020 на суму 38 000 грн. щодо оплати електродвигуна АИР280S4 110/1500 В3, а позивачем платіжним дорученням № 3862 від 03.12.2020 на суму 38 000 грн. сплачено відповідачу вказану суму із вказівкою про призначення платежу: оплата за товар згідно рахунка № ПЭ-0016219 від 03.12.2020.

Слід зазначити, що ані з рахунку-фактури, ані з платіжного доручення не вбачається обов`язок відповідача з безпосередньої доставки електродвигуна позивачу, у зв`язку з чим обов`язок відповідача передати товар позивачу вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові.

При цьому з наявної в матеріалах справи квитанції кур`єрської служби «Delivery» № від 04.12.2020 вбачається, що відповідач виконав взяте на себе зобов`язання з передачі перевізнику товару - електродвигуна АИР280S4 110/1500 В3 для доставки позивачу. При цьому той факт, що в відповідній квитанції отримувачем електродвигуна вказана інша особа ніж позивач, ніяким чином не спростовує обставин передачі відповідачем товару перевізникові для доставки саме позивачу, оскількій в ній наявна інформація, що останній є ініціатором відправки. Крім того, позивачем не спростовано тих обставин, що ім`я та адресу одержувача товару було вказано саме ним, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов цілком правомірного та обґрунтовано висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми вартості оплаченого позивачем товару та задоволення відповідної вимоги позивача.

Крім того слід зазначити, що оскільки позовна вимога про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, є похідною від вимоги про стягнення заборгованості за невиконане грошове зобов`язання в задоволенні, якої судом правомірно відмовлено, вона також не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта про те, що відсутність видаткової накладної є доказом невиконання відповідачем обов`язку з передачі товару, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вона не є єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт передачі товару покупцю та його прийняття, навіть за її відсутності сторони не позбавлені можливості доводити передачу товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення передачі товару, а відтак вирішуючи питання про виконання/невиконання відповідачем обов`язку з передачі товару суд першої інстанції цілком правомірно дослідив усі наявні в матеріалах справи докази, у відповідності до статті 86 ГПК України, та надав їм вірну оцінку.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час їх розгляду.

Будь-яких доводів щодо незаконності рішення у частині стягнення з позивача на користь відповідача 6019,75грн. витрат на правничу допомогу апелянтом не наведено.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому рішення Господарського суду Херсонської області від 01.04.2021 у справі №923/96/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "МПСР" - без задоволення.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника, які він поніс у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 01.04.2021 у справі №923/96/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МПСР" без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено 18.06.2021 о 16.20.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Савицький Я.Ф.