15.06.2021Справа № 910/3240/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,
за участю секретаря судового засідання: Вегери А.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс"
про визнання правочину недійсним,
За участю представників сторін:
від позивача: Алмаз В.В. за довіреністю № 263-Д від 11.03.2021;
від відповідача: Купайгородський Е.О. за ордером серії КС № 350002 від 21.12.2020.
Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" (далі - відповідач) про визнання недійсним укладеного між сторонами договору про спільну діяльність щодо впровадження і використання мобільного додатку "KyivSmartCity" як програмного модулю АСОП від 25.02.2019 року № 4607, у тому числі додаткової угоди № 1 від 28.12.2019 року до цього договору.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що вчинений між сторонами договір № 4607 від 25.02.2019 року "Про спільну діяльність щодо впровадження і використання мобільного додатку "KyivSmartCity" як програмного модулю АСОП", а також додаткова угода № 1 до цього правочину, суперечать нормам частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України, Закону України "Про публічні закупівлі", та укладені з перевищенням повноважень у порушення частини 1 статті 36 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим мають бути визнані недійними. З урахуванням наведених підстав, позивач звернувся до суду з означеним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2021 року відкрито провадження у справі № 910/3240/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.03.2021 року.
26.03.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" від 25.03.2021 року на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що Комунальним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр" у встановленому законом порядку не було доведено, яке саме його цивільне право було порушено відповідачем, а також яким чином таке право може бути відновлено, враховуючи, зокрема, закінчення строку спірного договору 31.12.2020 року, тобто до моменту звернення позивача до суду з даним позовом. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" вказало, що діяльність позивача в рамках договору про спільну діяльність від 25.02.2019 року № 4607 проводилася на комерційній основі, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про публічні закупівлі", на який посилалося Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" при обґрунтуванні позовних вимог. Також відповідач вказав на підписання оскаржуваного правочину та додаткової угоди № 1 до нього уповноваженими представниками сторін. Крім того, у вказаному відзиві відповідач просив суд покласти на Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 24 000,00 грн., зазначені у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат відповідача.
Слід зазначити, що на підтвердження розміру судових витрат відповідача останнім до цієї заяви по суті спору було долучено копію ордеру від 21.12.2020 року серії КС № 350002, виданого на ім`я адвоката Купайгородського Еміля Олександровича, копію свідоцтва про право заняття Купайгородським Емілем Олександровичем адвокатською діяльністю від 26.05.1999 року № 1599/10, а також копію укладеної 25.03.2021 року між означеним адвокатом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" Додаткової угоди № 3 до Договору про надання правової допомоги № 01/2020 від 21.12.2020 року (розгляд справи у господарському суді першої інстанції).
У підготовчому засіданні 30.03.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено протокольну ухвалу, зокрема, про відкладення підготовчого засідання на 20.04.2021 року.
06.04.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла відповідь Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" від 05.04.2021 року на відзив на позовну заяву.
У підготовчому засіданні 20.04.2021 року судом продовжено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до 26.04.2021 року, а також без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 27.04.2021 року.
У підготовчому засіданні 27.04.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено протокольну ухвалу, якою, зокрема, продовжено строк проведення підготовчого провадження у даній справі на 30 днів.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року підготовче провадження у справі № 910/3240/21 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 12.05.2021 року.
У судовому засіданні 12.05.2021 року оголошувалася перерва до 18.05.2021 року.
Рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року в даній справі у задоволенні вимог Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору про спільну діяльність щодо впровадження і використання мобільного додатку "KyivSmartCity" як програмного модулю АСОП від 25.02.2019 року № 4607, у тому числі додаткової угоди № 1 від 28.12.2019 року до цього договору, відмовлено, а також призначено судове засідання для вирішення питання про витрати відповідача на правничу допомогу на 02.06.2021 року та зобов`язано останнього протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати докази понесення заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

24.05.2021 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" від 22.05.2021 року про долучення до матеріалів справи, зокрема, копії платіжного доручення від 21.05.2021 року № 27 на суму 24 000,00 грн. про перерахування відповідачем адвокату Купайгородському Емілю Олександровичу вартості наданих останнім послуг професійної правничої допомоги.

02.06.2021 року та 03.06.2021 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшли клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/3240/21, зокрема, копії акту приймання-передачі адвокатських послуг від 21.05.2021 року № 1/2021 на суму 24 000,00 грн., а також копії Договору про надання правової допомоги № 01/2020 від 21.12.2020 року, укладеного між адвокатом Купайгородським Емілем Олександровичем та відповідачем.

У судовому засіданні 02.06.2021 року, в зв`язку із знеструмленням електромережі суду та виходом з ладу сервера автоматизованої системи документообігу, оголошувалася перерва до 15.06.2021 року.

У судовому засіданні 15.06.2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" підтримав вимоги про стягнення з позивача витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги у розмірі 24 000,00 грн. та наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні проти стягнення з Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 24 000,00 грн. заперечив та просив суд зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката, у зв`язку з їх неспівмірністю з ціною позову.

У судовому засіданні 15.06.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено протокольну ухвалу про поновлення відповідачу строку на подання копії Договору про надання правової допомоги № 01/2020 від 21.12.2020 року та акту приймання-передачі адвокатських послуг від 21.05.2021 року № 1/2021 на суму 24 000,00 грн.

При вирішенні означеного питання, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою учасника справи, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року в справі № 910/22695/13.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас господарським процесуальним кодексом України не встановлено заборони поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.12.2019 року в справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 року в справі № 909/359/19.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи незначний період прострочення відповідача у поданні наведених доказів, беручи до уваги необхідність дотримання передбачених Господарським процесуальним кодексом України принципів відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, а також встановлений частиною 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України обов`язок суду керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд дійшов висновку про необхідність поновлення відповідачу, на користь якого ухвалено рішення, строку на подання вищенаведених доказів.

Розглянувши у судовому засіданні 15.06.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" про стягнення витрат на правничу правову допомогу у справі № 910/3240/21, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у відзиві на позовну заяву, орієнтовний розмір витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" на правову допомогу в даній справі склав 24 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем подано, зокрема, копію Договору про надання правової допомоги № 01/2020 від 21.12.2020 року (далі - Договір), укладеного між адвокатом Купайгородським Емілем Олександровичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" (клієнт), за умовами якого адвокат зобов`язався надати клієнту правову допомогу, визначену цим Договором, а клієнт зобов`язався прийняти та оплатити вказану правову допомогу.

За умовами пункту 4.1 Договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2021 року між адвокатом Купайгородським Емілем Олександровичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про надання правової допомоги № 01/2020 від 21.12.2020 року (розгляд справи у господарському суді першої інстанції), в якій означені контрагенти погодили, що на виконання Договору адвокат зобов`язується надати клієнту, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити наступну правову допомогу, що пов`язана з поданням проти клієнта з боку Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" позову про визнання правочину недійсним (із розрахунку гонорару в розмірі 2 000,00 грн./1 годину): правовий аналіз наданих клієнтом первісних документів по справі (тривалістю 3 години вартістю 6 000,00 грн.); підготування та подання до господарського суду міста Києва відзиву на позов (тривалістю 7 годин вартістю 14 000,00 грн.); підготовка та участь в судових засіданнях по справі в господарському суді міста Києва (тривалістю 2 години вартістю 4 000,00 грн.).

Крім того, з поданого позивачем акту приймання-передачі адвокатських послуг від 21.05.2021 року № 1/2021 за Додатковою угодою № 3 до Договору про надання правової допомоги № 01/2020 від 21.12.2020 року (розгляд справи у господарському суді першої інстанції), який містить детальний опис наданих адвокатом послуг, вбачається, що адвокат Купайгородський Еміль Олександрович надав Товариству з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс", а відповідач - прийняв наступні послуги: правовий аналіз наданих клієнтом первісних документів по справі (загальною вартістю 6 000,00 грн.); підготування та подання до господарського суду міста Києва відзиву на позов (загальною вартістю 14 000,00 грн.); підготовка та участь в судових засіданнях по справі в господарському суді міста Києва (загальною вартістю 4 000,00 грн.).

Згідно з наведеним актом, загальна вартість вищевказаних послуг, наданих адвокатом відповідачу, склала 24 000,00 грн.

Слід також зазначити, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення від 21.05.2021 року № 27 на суму 24 000,00 грн. про перерахування відповідачем адвокату Купайгородському Емілю Олександровичу вартості наданих останнім послуг професійної правничої допомоги.

Крім того, у матеріалах справи наявні копії ордеру від 21.12.2020 року серії КС № 350002, виданого на ім`я адвоката Купайгородського Еміля Олександровича, та свідоцтва про право заняття Купайгородським Емілем Олександровичем адвокатською діяльністю від 26.05.1999 року № 1599/10.

Дослідивши вищезазначені документи, суд дійшов висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" належними доказами доведено розмір витрат на правничу допомогу в справі № 910/3240/21 у розмірі 18 000,00 грн., які складаються з підготовки та подання до господарського суду міста Києва відзиву на позов (вартістю 14 000,00 грн.), а також підготовки та участі адвоката Купайгородського Еміля Олександровича в судових засіданнях у даній справі в господарському суді міста Києва (вартістю 4 000,00 грн.).

У той же час, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог відповідача про розподіл судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в частині здійснення адвокатом правового аналізу наданих клієнтом первісних документів по справі у розмірі 6 000,00 грн. з огляду на те, що правовий аналіз відповідних документів фактично охоплюється підготовкою відзиву на позовну заяву у справі № 910/3240/21 та не може бути віднесений до окремого виду адвокатських послуг.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Як було зазначено вище, у судовому засіданні 15.06.2021 року представник позивача заперечив проти стягнення з Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 24 000,00 грн. та просив суд зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката, у зв`язку з їх неспівмірністю з ціною позову.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, наданих відповідачу на суму, зокрема, 18 000,00 грн., позивачем надано не було.

Заперечення представника позивача у судовому засіданні 15.06.2021 року проти стягнення з Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" витрат на професійну правничу допомогу визнаються судом необґрунтованими, оскільки такі заперечення не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Крім того, представником позивача у встановленому законом порядку не було доведено неспівмірності розміру заявлених відповідачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката з ціною позову з огляду зокрема, на те, що спір у даній справі про визнання недійсним укладеного між сторонами договору про спільну діяльність щодо впровадження і використання мобільного додатку "KyivSmartCity" як програмного модулю АСОП від 25.02.2019 року № 4607, у тому числі додаткової угоди № 1 від 28.12.2019 року до цього договору, є немайновим та не підлягає грошовій оцінці.

У той же час із доданих до матеріалів справи документів вбачається, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі, зокрема, 18 000,00 грн. є підтвердженими.

Відтак, позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про необґрунтованість заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката, зокрема, у розмірі 18 000,00 грн., чи про наявність підстав для зменшення розміру таких адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи).

Згідно з частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у задоволенні позову інші судові витрати покладаються на позивача.

Оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про необґрунтованість заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката, зокрема, у розмірі 18 000,00 грн., чи про наявність підстав для зменшення розміру таких адвокатських витрат, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року в справі № 910/3240/21, зважаючи на те, що фактично понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн. є підтвердженими, а також з огляду на відсутність правових підстав для задоволення вимог відповідача про розподіл судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в частині здійснення адвокатом правового аналізу наданих клієнтом первісних документів по справі у розмірі 6 000,00 грн., суд дійшов висновку про те, що обов`язок з відшкодування заявлених відповідачем витрат у розмірі 18 000,00 грн. покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" про стягнення витрат на правничу правову допомогу у справі № 910/3240/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (02192, місто Київ, вулиця Космічна, будинок 12-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" (02002, місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, будинок 21, офіс 907-3; ) 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 16.06.2021 року

Суддя В.С. Ломака