РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.06.2021Справа № 910/20044/20
Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 741 738,09 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український папір" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відповідач) про стягнення 1 873 562,09 грн., у тому числі 1 806 222,00 грн. основного боргу, 50 602,28 грн. інфляційних втрат, 16 737,81 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 53-122-01-20-09783 від 10.06.2020 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлену продукцію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/20044/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.01.2021.

06.01.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи. У поданому відзиві відповідач зазначив, що ним частково погашено заборгованість та просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

12.01.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи.

12.01.2021 підготовче засідання по справі відкладено на 18.02.2021.

08.02.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

17.02.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява, у якій відповідач зазначив, що ним здійснено часткове погашення заборгованості та просив суд надати час для мирного врегулювання спору.

17.02.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника та заява про зменшення розміру позовних вимог у відповідності до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 1 691 738,09 грн., з яких 1 624 398,00 грн. основного боргу, 50 602,28 грн. інфляційних втрат та 16 737,81 грн. 3% річних.

Подана позивачем заява про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви, поданої 17.02.2021.

18.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 25.03.2021.

19.03.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

22.03.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника у якому відповідач просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення 231 824, 00 грн. основного боргу.

24.03.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника та заява про зменшення розміру позовних вимог у відповідності до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 1 641 738,09 грн., з яких 1 574 398,00 грн. основного боргу, 50 602,28 грн. інфляційних втрат та 16 737,81 грн. 3% річних.

Подана позивачем заява про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви, поданої 24.03.2021.

З урахуванням того, що судом задоволено заяву позивача про зменшення позовних вимог, заява відповідача про закриття провадження у справі в частині стягнення 231 824,00 грн. задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 25.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 29.04.2021.

21.04.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява у якій відповідач зазначив, що ним частково погашена заборгованість.

28.04.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання у якому відповідач зазначив, що ним частково погашено заборгованість та просив закрити провадження у справі в частині стягнення 1 031 824,00 грн.

29.04.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника та заява про зменшення розміру позовних вимог у відповідності до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 841 738,09 грн., з яких 774 398,00 грн. основного боргу, 50 602,28 грн. інфляційних втрат та 16 737,81 грн. 3% річних.

Подана позивачем заява про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви, поданої 29.04.2021.

З урахуванням того, що судом задоволено заяву позивача про зменшення позовних вимог, заява відповідача про закриття провадження у справі в частині стягнення 1 031 824,00 грн. задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 29.04.2021 розгляд справи відкладено на 03.06.2021.

24.05.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача. Крім того, відповідач зазначив, що ним здійснено часткову оплату заборгованості, яка станом на 14.05.2021 складає 674 398,00 грн.

02.06.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог у відповідності до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 741 738,09 грн., з яких 674 398,00 грн. основного боргу, 50 602,28 грн. інфляційних втрат та 16 737,81 грн. 3% річних.

03.06.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника

Подана позивачем заява про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви, поданої 02.06.2021.

У судовому засіданні 03.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український папір" (надалі - позивач, постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція") (надалі - відповідач, замовник) укладено Договір поставки № 53-122-01-20-09783 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до Договору).

Загальна сума Договору (вартість продукції) становить 1 807 224,00 грн. (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється протягом 60 календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно з п. 6.1. Договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС».

Відповідно до п. 8.4. Договору датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 807 224,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № ЖК-02000059 від 01.07.2020 на суму 1 806 222,00 грн. та видатковою накладною № ЖК-02000064 від 07.07.2020 на суму 1 002,00 грн.

Як зазначає позивач, за отриманий товар відповідач розрахувався частково, відтак, відповідач, за розрахунками позивача, має заборгованість за Договором в розмірі 674 398,00 грн.

Факт заборгованості перед позивачем в розмірі 674 398,00 грн. відповідачем не заперечується.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 50 602,28 грн. інфляційних втрат, 16 737,81 грн. 3 % річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 807 224,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № ЖК-02000059 від 01.07.2020 на суму 1 806 222,00 грн. та видатковою накладною № ЖК-02000064 від 07.07.2020 на суму 1 002,00 грн.

За отриманий товар відповідач розрахувався частково, внаслідок чого заборгованість відповідача за Договором складає 674 398,00 грн.

Факт заборгованості перед позивачем в розмірі 674 398,00 грн. відповідачем не заперечується.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 674 398,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 50 602,28 грн. інфляційних втрат та 16 737,81 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що вони є обґрунтованими та арифметично вірними.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

Щодо витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В обґрунтування поданої ним заяви про відшкодування судових витрат на оплату послуг адвоката позивач надав наступні докази:

- копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 32/УП/20 від 05.11.2020 року;

- копію рахунку-фактури № 32/УП/20 від 16.12.2020 року;

- копію акту приймання-передачі наданих юридичних послуг № 01/УП/20-32 від 16.12.2020 року;

- копію детального опису робіт (наданих послуг) від 16.12.2020 року;

- платіжне доручення № 307582635 від 16.12.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, характер спірних правовідносин, суд вбачає співмірними витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 4000,00 грн., внаслідок чого вони покладаються на відповідача.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" у повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 741 738,09 грн. - задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-Б, ідентифікаційний код 25394112) 674 398 (шістсот сімдесят чотири тисячі триста дев`яносто вісім) грн. 00 коп. основного боргу, 50 602 (п`ятдесят тисяч шістсот дві) грн. 28 коп. інфляційних втрат, 16 737 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 81 коп. 3 % річних, 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката, 12 626 (дванадцять тисяч шістсот двадцять шість) грн. 07 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22.06.2021

Суддя С. В. Стасюк