ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. Справа№ 910/18616/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги

Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект"

на рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2021

у справі № 910/18616/20 (суддя - Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект"

про стягнення 65 767,05 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" про стягнення 65 767, 05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору поставки № 53-129-01-18-01628 від 13.11.2018 в частині проведення своєчасної оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу 3 % річних в розмірі 13 018,62 грн за період з 01.12.2018 по 16.01.19 з суми боргу 790 442,35 грн, з 05.12.2018 по 30.01.2019 з суми боргу 2 127 060,00 грн та 52 748,43 грн - інфляційні втрати за період з грудня 2018 по січень 2019 року.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2021 у справі №910/18616/20 позов задоволено повністю та стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНГО-ГРУП» 3 % річних в розмірі 13 018 грн 62 коп, інфляційні втрати в розмірі 52 748 грн 43 коп та 2 102 - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем здійснено оплату поставленого товару несвоєчасно, а саме 17.01.2019 за актом приймання-передачі ТМЦ №537/18-63 від 16.11.2018 та 31.01.2019 за актами приймання-передачі ТМЦ №18-71 та №18-72 від 20.11.2018, що підтверджується довідкою АТ «Перший український міжнародний банк».

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2021, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права - ст. 614 ЦК України та ст. 236 ГПК України і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає про складне фінансове становище, відсутність його прямої вини у порушенні строків розрахунків з позивачем у зв`язку з систематичною неоплатою ДП «Гарантований покупець» купленої електроенергії.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін. При цьому позивач зазначає, що заявлені до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати не можуть вважатись надмірно великими порівняно із збитками позивача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2021 апеляційну скаргу у справі № 910/18616/20 передано на розгляд колегії суддів: Ходаківська І.П. - головуючий, Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 поновлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2021 у справі № 910/18616/20, відкрито апеляційне провадження у цій справі та постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників (ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору поставки №53-129-01-18-01628 від 13.11.2018, укладеного між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНГО-ГРУП», останнє взяло на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених у договорі, поставити відповідачу світлі нафтопродукти виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ», РБ, для потреб ВП «Южно-Української АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», а відповідач як покупець - прийняти і оплатити продукцію.

Згідно з п.1.2 договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначено в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що оплата поставленої продукції за специфікацією здійснюється покупцем за кожну партію, що поставляється, протягом 10 робочих днів від дати підписання акту приймання-передачі поставленої продукції.

Специфікацією №1 до договору у редакції додаткової угоди №1 від 15.11.2018, визначено, що постачальник повинен був поставити покупцю дизельне паливо у кількості 22,731 тон та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 у кількості 55,963 тон, на загальну суму 2 988 999,78 грн., у т.ч, ПДВ. Максимальне допустиме відхилення фактичних показників загальної кількості від зазначеної у специфікації в меншу сторону, становить 5%.

На виконання умов зазначеного договору, позивачем поставлено відповідачу обумовлений ним товар на суму 2 917 502, 35 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-0005059 від 16.11.2018 та актом приймання-передачі ТМЦ №537/18-63 від 16.11.2018; видатковими накладними №РН-0005095 та №РН-0005096 від 20.11.2018 та актами приймання-передачі ТМЦ №18-71 та №18-72 від 20.11.2018.

Відповідач, в свою чергу, оплатив поставлений йому товар з порушенням строків, встановлених договором, зокрема, 17.01.2019 по акту приймання-передачі ТМЦ №537/18-63 від 16.11.2018 та 31.01.2019 по актам приймання-передачі ТМЦ №18-71 та №18-72 від 20.11.2018, що підтверджується довідкою АТ «Перший український міжнародний банк», що і стало підставою для звернення ТОВ «Манго-груп» з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 13 018,62 грн за період з 01.12.2018 по 16.01.2019 з суми боргу 790 442,35 грн, з 05.12.2018 по 30.01.2019 з суми боргу 2 127 060,00 грн та 52 748,43 грн - інфляційні втрати за період з грудня 2018 по січень 2019.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Матеріалами справи підтверджено факт прострочення відповідачем оплати поставленого товар.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене вище місцевим господарським судом обґрунтовано визначено наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 13 018,62 грн та 52 748,43 грн - інфляційних втрат з врахуванням також і того, що оплата відповідачем здійснена після 15 числа місяця, а тому сума боргу індексується з урахуванням місяця, в якому здійснена оплата.

Разом з тим, апеляційний господарський суд звертається до правової позиції, викладеної в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, згідно із якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

При цьому в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Судом апеляційної інстанції береться до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, на той факт, що ДП НАЕК «Енергоатом» є оператором чотирьох діючих атомних електростанції України і додаткові стягнення з відповідача у даній справі можуть привести до затримки планових робіт на АЕС, що безпосередньо вплине на процес вироблення електроенергії та зростання ще більших фінансових наслідків. Суд першої інстанції під час розгляду справи цим доводам відповідача оцінки не надав.

З урахуванням зазначеного вище, апеляційний господарський суд вважає за можливе зменшити розмір відсотків річних, які підлягають стягненню з відповідача, до 1 000 грн.

В той же час, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є арифметично правильним, а отже, позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими. А тому, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо стягнення 52 748, 43 інфляційних втрат за період з грудня 2018 року по січень 2019 року.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

За результатами апеляційного перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом не у повній мірі були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з цим, оскаржуване судове рішення підлягає зміні з викладенням її резолютивної частини в іншій редакції.

Судові витрати

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частини 4 статті 129 цього Кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із зміною судового рішення та частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати за розгляд позову покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судових витрат за розгляд апеляційної скарги суд зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір у справі виник внаслідок неправильних дій скаржника, судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2021 у справі №910/18616/20 змінити, виклавши пункти 1, 2 його резолютивної частини у такій редакції:

«Позов задовольнити частково. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» (01054, м. Київ, вул. І. Франка, 31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНГО-ГРУП» (01010, м. Київ, пров. Хрестовий, 2, офіс 405, ) 3% річних в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп. та інфляційні втрати в розмірі 52 748 (п`ятдесят дві тисячі сімсот сорок вісім) грн 43 коп. та 806 (вісімсот шість гривень) грн 23 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовити.»

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект».

Матеріали справи № 910/18616/20 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова