УХВАЛА

м. Київ

22.06.2021Справа № 910/9831/21
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс"

Відповідач Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору продовженим

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позову, в якій особою, що може отримати статус учасника справи (відповідача) було визначено Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У вказаній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" просить суд вжити наступні заходи до забезпечення позову:

-заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії щодо дострокового розірвання Договору № 80 від 10.07.2020 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва (номер маршруту: 180; найменування кінцевих зупинок: вул. Милославська - просп. Свободи);

-заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації") вчиняти будь-які інші дії, направленні на припинення виконання зобов`язань за Договором № 80 від 10.07.2020 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва (номер маршруту: 180; найменування кінцевих зупинок: вул. Милославська - просп. Свободи);

-заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) призначати будь-якого іншого автомобільного перевізника для обслуговування автомобільного маршруту загального користування м. Києва (номер маршруту: 180; найменування кінцевих зупинок: вул. Милославська - просп. Свободи);

-заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладати з будь-якими іншими перевізниками договір предметом якого є надання права на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва (номер маршруту: 180; найменування кінцевих зупинок: вул. Милославська - просп. Свободи).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вказує заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що у ТОВ "Автосервіс" є обґрунтовані підстави вважати, що організатор (Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації")) може розірвати укладений з ТОВ "Автосервіс" договір від 10.07.2020 № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва та призначити іншого перевізника для роботи на маршруті із укладанням договору з новим перевізником. В підтвердження обгрунтованості вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на оприлюднення оголошення про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування м. Києва, в тому числі, на маршруті № 180 у Київській міській газеті "Хрещатик" 21.05.2021.

З огляду на те, що предметом позову, з яким заявник має намір звернутися до суду, є визнання Договору від 10.07.2020 № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, - необхідність забезпечення позову зумовлена тим, що у разі укладання організатором конкурсу договору з іншим перевізником, буде істотно ускладнено чи навіть унеможливлено ефективний захист прав та інтересів заявника у разі ухвалення рішення на його користь.

Так, суд зазначає, що в силу приписів ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Однак, заявником не надано належного обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову щодо заборони Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації") вчиняти дії щодо дострокового розірвання договору та припинення виконання зобов`язань за ним ускладнить ефективний захист прав чи унеможливить виконання рішення суду в межах справи про визнання Договору від 10.07.2020 № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва продовженим.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позову - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В.Усатенко