ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. Справа№ 910/399/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 02.06.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К."

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.11.2020 (повний текст складено 16.11.2020)

у справі №910/399/20 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К."

до 1) Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо"

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

про скасування рішення від 17.07.2019 №1805 та визнання недійсними результатів прилюдних торгів (аукціону),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» (далі - позивач, скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» (далі - відповідач-1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2) про:

- скасування рішення Фонду від 17.07.2019 №1805 про затвердження порядку продажу активів (майна) Банку в частині включення права вимоги за кредитним договором від 28.08.2013 №129/08-13 (далі - Кредитний договір), укладеним Банком та Товариством, до переліку активів Банку, що підлягають продажу;

- визнання недійсними результатів відкритих торгів (аукціону) з продажу права вимоги за Кредитним договором (лот № GL16N08957), проведених 09.08.2019;

- визнання нікчемним договору від 22.10.2019 №14 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за Кредитним договором (далі - Договір №14).

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- рішенням Фонду від 17.07.2019 №1805 затверджено умови продажу активів Банку, зокрема, право вимоги за Кредитним договором;

- на сайті державного підприємства «Прозоро.Продажі» https://Prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-07-19-000174-b Банком опубліковано оголошення від 19.07.2019 з продажу на «голландському» аукціоні права вимоги за Кредитним договором, забезпечення: вісім земельних ділянок загальною площею 14,2501 га, розташовані за адресою: Київська область, смт Ворзель (№ лоту: GL16N08957);

- дане право вимоги (№ лоту: GL16N08957) відповідачем-1 було реалізовано 09.08.2019 на електронному майданчику dgf.prozorro.sale на відкритих торгах («голландському» аукціоні) за ціною 12 305 654,79 грн. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - Компанія), що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-07-19-000174-b;

- результати цих прилюдних торгів («голландського» аукціону) підлягають скасуванню, оскільки прилюдні торги («голландський» аукціон) проведені з порушення норм матеріального права.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.04.2020 позов Товариства до Банку та Фонду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Компанія, про скасування рішення від 17.07.2019 №1805, визнання недійсними результатів прилюдних торгів (аукціону) та визнання договору від 22.10.2019 №14 нікчемним, залишено без розгляду в частині визнання нікчемним договору від 22.10.2019 №14 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за Кредитним договором; повернуто Товариству з державного бюджету України судовий збір у сумі 2 102 грн. сплачений за платіжним дорученням від 10.01.2020 № 20553 на суму 6 306 грн.; відкладено підготовче засідання з розгляду справи №910/399/20 на 25.05.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", про скасування рішення від 17.07.2019 №1805 та визнання недійсними результатів прилюдних торгів (аукціону).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення був отриманий скаржником 14.12.2020.

Підставою для скасування рішення та додаткового рішення суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що жоден правочин, на підставі якого відбулося погашення заборгованості за Кредитним договором, не було віднесено до нікчемних, а отже і право вимоги за Кредитним договором не могло бути включено до ліквідаційної маси Банку.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Шаптали Є.Ю., Іоннікової І.А.

18.12.2020 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов супровідний лист по справі №910/399/20, до якого додано платіжне доручення №48 від 11.12.2020 про сплату судового збору у розмірі 6306,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

15.02.2021 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2021 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20. Відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20. Призначено справу до розгляду на 17.03.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/399/20 на 01.04.2021.

19.03.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 без змін.

26.03.2021 від ОСОБА_1 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшли письмові пояснення.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2021 у даній справі роз`яснено учасникам апеляційного провадження про право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідно.

Водночас, судовою колегією встановлено, що вищезазначену ухвалу про відкриття ОСОБА_1 отримано 02.03.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №989.

Частиною 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судова колегія звертає увагу, що державою встановлено правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Зважаючи на вищевикладене, вищевказані письмові пояснення ОСОБА_1 залишаються без розгляду.

01.04.2021 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло клопотання про витребування оригіналу доказу для огляду в судовому засіданні, відповідно до якого останній просить витребувати у відповідачів оригінали: Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» №109 від 18.07.2018 з додатком №1; Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) за період з 05.12.2013 по 05.12.2014 на предмет нікчемності від 18.07.2018 з Додатком №1.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/399/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021 для розгляду справи №910/399/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Яковлєв М.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 прийнято до провадження у визначеному складі суддів: головуючого судді Куксова В.В., судді: Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л. Призначено справу до розгляду на 02.06.2021.

Відповідно до частини 1 статті 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 3. ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів звертає увагу, що заявником не наведено підстав не звернення з даним клопотанням до суду першої інстанції, у зв`язку із чим дане клопотання задоволенню не підлягає.

Представником позивача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача та третіх осіб з`явились в судове засідання 02.06.2021 та надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення відповідачів про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності відповідачів та їх повноважених представників за наявними у справі матеріалами, у зв`язку із чим клопотання третьої особи-1 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні 02.06.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 28.08.2013 Товариством (позичальник) і Банком (кредитор) укладено Кредитний договір, за умовами якого:

- кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених Кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (пункт 1.1 Кредитного договору);

- сума кредиту складає 30 000 000 грн. (пункт 1.2 Кредитного договору);

- дата видачі кредиту - 30.08.2013 (пункт 1.3 Кредитного договору в редакції договору від 30.08.2013 про внесення змін до Кредитного договору);

- дата повернення кредиту - 30.12.2015 (пункт 1.4 Кредитного договору);

- проценти за користування кредитом становлять: 22% з 28.08.2013 по 30.04.2014; 18% з 01.05.2014 по 30.12.2015 (пункт 1.5 Кредитного договору в редакції договору від 30.04.2014 №2 про внесення змін до Кредитного договору);

- цільове призначення кредиту - поповнення облікових коштів (пункт 1.6 Кредитного договору);

- порядок повернення кредиту - в кінці терміну дії Кредитного договору (пункт 1.7 Кредитного договору);

- зобов`язання за Кредитним договором забезпечуються:

- заставою нерухомого майна, а саме земельних ділянок, які розташовані на території Київської області, Ворзельської сільської ради:

- які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності: площею 1,1064 га (кадастровий номер :01:074:0090), площею 2,4797 га (кадастровий номер :01:074:0119), площею 0,8028 га (кадастровий номер :01:074:0093), площею 1,6977 га (кадастровий номер :01:074:0117), ринкова вартість 22 385 906,14 грн. згідно з договором іпотеки від 28.08.2013;

- які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності: площею 2,7708 га (кадастровий номер :01:074:0116), площею 3,4471 га (кадастровий номер :01:074:0094), ринкова вартість 22 868 814,41 грн. відповідно до договору іпотеки від 28.08.2013;

- які належать ОСОБА_4 на праві приватної власності: площею 0,6445 га (кадастровий номер :01:074:0092), площею 1,3011 га (кадастровий номер :01:074:0118), ринкова вартість 7 155 722,04 грн. згідно з договором іпотеки від 28.08.2013,

- загальною ринковою вартістю 52 410 442,59 грн.; договори іпотеки укладаються на строк дії Кредитного договору; у разі дострокового розірвання Кредитного договору договори іпотеки підлягають розірванню; кредит видається лише після підписання договорів іпотеки/страхування заставного майна, але не пізніше ніж наступного дня після підписання договорів іпотеки;

- заставою майнових прав за договором строкового банківського владу від 30.08.2013 №23/08-13 (далі - Договір №23/08-13) на суму 30 000 000 грн., відповідно до договору застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 17.06.2014 №129/06-14-І (пункт 1.8 Кредитного договору в редакції договору від 17.06.2014 №3 про внесення змін до Кредитного договору);

- Договір вступає в силу з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 5.6 Кредитного договору).

В забезпечення виконання Кредитного договору було укладено такі іпотечні договори:

- від 28.08.2013, укладений Банком і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь С.І. та зареєстрований в реєстрі за №1336, з предметом іпотеки: земельні ділянки, що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), за кадастровими номерами: :01:074:0090, :01:074:0119, :01:074:0093, :01:074:0117;

- від 28.08.2013, укладений Банком і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь С.І. та зареєстрований в реєстрі за №1335, з предметом іпотеки: земельні ділянки, які належать ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на праві приватної власності, за кадастровими номерами: :01:074:0116, :01:074:0094;

- від 28.08.2013, укладений Банком і ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь С.І. та зареєстрований в реєстрі за №1337, з предметом іпотеки: земельні ділянки, які належать ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на праві приватної власності, за кадастровими номерами: :01:074:0092, :01:074:0118.

30.08.2013 Товариством (позичальник) і Банком укладено Договір №23/08-13, за умовами якого:

- Банк відкриває вкладнику вкладний рахунок № НОМЕР_3 в гривні для зарахування на нього тимчасово вільних коштів вкладника (пункт 1.1 Договору №23/08-13);

- Банк приймає на вкладний рахунок грошові кошти в тимчасове користування на строк з 30.08.2013 по 30.12.2015 та зобов`язується повернути 30.12.2015 суму вкладу та нараховані проценти на умовах і в порядку, передбачених Договором №23/08-13 (пункт 1.2 Договору №23/08-13);

- вкладник зобов`язується перерахувати 30.08.2013 грошові кошти на вкладний рахунок в сумі 30 000 000 грн.; підтвердженням внесення вкладу на рахунок № НОМЕР_3 є виписка з рахунку № НОМЕР_3 (пункт 2.1 Договору №23/08-13);

- Банк зобов`язується, зокрема:

відкрити вкладнику вкладний рахунок № НОМЕР_3 та прийняти грошовий вклад на зазначений рахунок;

нарахувати проценти за користування депозитом: з 30.08.2013 по 31.08.2013 у розмірі 22% річних; з 01.09.2013 по 30.09.2013 у розмірі 22,74% річних; з 01.10.2013 по 30.12.2015 у розмірі 22% річних; з 01.05.2014 по 30.12.2015 у розмірі 18,42% річних;

повернути суму вкладу та суму процентів 30.12.2015 на поточний рахунок вкладника № НОМЕР_3 (пункт 2.3 Договору №23/08-13 в редакції договору від 17.06.2014 про внесення змін до Договору №23/08-13);

- Договір вступає в силу з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 6.4 Договору №23/08-13).

19.08.2014 правлінням Національного банку України (далі - НБУ) прийнято постанову №510/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» шляхом призначення куратора» відповідно до якої:

- призначено з 19.08.2014 по 14.02.2015 куратором Банка службовця НБУ ОСОБА_5 ; на період тимчасової відсутності куратора Банка уповноважено на виконання його функцій службовця НБУ Бузілову Інну Миколаївну ;

- куратору Банку надано право керуватися у своїй діяльності повноваженнями, визначеними пунктом 4.9 глави 4 розділу І Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління НБУ від 17.08.2012 №346;

- заборонено Банку використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки;

- зобов`язано Банк здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ (крім операцій за розрахунками з міжнародними платіжними системами згідно з укладеними договорами та за правочинами щодо цінних паперів за кореспондентським рахунком у ПАТ «Розрахунковий центр»); у зв`язку з цим перерахувати кошти в національній валюті з кореспондентських рахунків Банка, відкритих у банках-кореспондентах, на кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ.

11.09.2014 Товариство відповідно до платіжних доручень від 10.09.2014 №291 на суму 30 000 000 грн. та від 11.09.2014 №297 на суму 236 712,33 грн. здійснило перерахування грошових коштів на користь Банку в рахунок погашення кредиту та відсотків за користування кредитом за Кредитним договором.

11.09.2014 Товариством і Банком укладено додаткову угоду про припинення Кредитного договору та додаткову угоду про припинення Договору №23/08-13.

Банк 11.09.2014 надав Товариству довідку №591, якою підтвердив погашення Товариством основної заборгованості за Кредитним договором у сумі 30 000 000 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 236 712,33 грн.

Постановою правління НБУ від 25.09.2014 №603/БТ віднесено Банк до категорії проблемних.

Постановою правління НБУ від 04.12.2014 №782 Банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

На виконання постанови правління НБУ від 04.12.2014 №782 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 04.12.2014 №140 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо», відповідно до якого починаючи з 05.12.2014 у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Юрія Миколайовича.

25.12.2014 рішенням виконавчої дирекції Фонду №160 відсторонено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Ю.М.

25.12.2014 рішенням виконавчої дирекції Фонду №161 уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича.

Згідно з постановою правління НБУ від 27.02.2015 №144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 №46 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначення уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію Банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Банка та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка В.І. строком на 1 рік з 02.03.2015 по 01.03.2016 включно.

У подальшому виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 22.02.2016 №212 про продовження строків здійснення процедури ліквідації Банка на два роки до 01.03.2018 включно.

01.02.2018 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №304 про продовження строків здійснення процедури ліквідації Банка строком на один рік з 02.03.2018 до 01.03.2019 включно.

14.02.2019 виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №350 про продовження строків здійснення процедури ліквідації Банка строком на один рік з 02.03.2019 до 01.03.2020 включно.

25.07.2019 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №1863, згідно з яким змінено уповноважену особу Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора Банка. Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора Банка надано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Савельєвій Анні Миколаївні на строк з 26.07.2019.

16.07.2018 у відповідності до внутрішнього наказу Банку від 18.04.2018 №62 та щодо рекомендацій по вжиттю заходів за підсумками перевірки працівниками Департаменту розслідування протиправних діянь (на підставі розпоряджень директора-розпорядника Фонду від 07.05.2018 №22-Р і від 18.04.2018 №32-р) уповноваженою особою Фонду видано наказ №108, яким було створено комісію для підготовки, аналізу та узагальнення аналітичної інформації щодо правочинів, укладених Банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації Банку, які можуть містити ознаки нікчемності.

18.07.2018 за результатами проведеної перевірки було складено акт комісії з перевірки правочинів, в якому комісія зробила висновок, що окремим кредиторам було надано переваги (пільги), не передбачені для них Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уповноваженою особою 18.07.2018 видано наказ №109, яким затверджено акт комісії з перевірки правочинів на предмет нікчемності від 18.07.2018, яким виявлено ознаки нікчемності у правочинах (договорах), зокрема, які слугували підставою для списання кредитної заборгованості позичальників Банка шляхом перерахування коштів з поточних, депозитних рахунків вкладників на погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними Банком та фізичними/юридичними особами; правочини щодо відчуження щодо відчуження заставного/іпотечного майна після виконання операцій зі сплати кредитної заборгованості.

18.07.2018 проведено засідання Малого комітету з управління активами Банка, за результатами якого складено протокол №161, відповідно до якого на порядок денний було винесено, зокрема, перше питання - «Про визнання нікчемними правочинів, (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації на підставі положень пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: правочинів щодо розірвання депозитних договорів, укладених з вкладниками - юридичними та фізичними особами, та/або укладання договорів поруки і застави майнових прав та відступлення прав вимоги зі спрямуванням коштів, які обліковувались на поточних рахунках та рахунках з обліку вкладів (депозитів) фізичних осіб та суб`єктів господарювання, на оплату кредитної заборгованості, а також правочинів щодо розірвання договорів застави/іпотеки майна, яке виступало в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами», за результатами розгляду якого вирішено звернутися до Комісії з управління майном (активами) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються Фонду щодо погодження плану дій стосовно визнання нікчемними правочинів (в тому числі договорів) щодо розірвання депозитних договорів, укладених Банком та фізичними і юридичними особами, та/або підписання з вкладниками (кредиторами) договорів поруки і застави майнових прав та відступлення прав вимоги, а також щодо розірвання договорів застави/іпотеки майна, яке виступало як забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами.

План дій, який був складений Малим комітетом з управління активами Банку, передбачав:

- керуючись пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визнати нікчемними правочини (в тому числі договори) щодо розірвання депозитних договорів, укладених Банком та фізичними і юридичними особами, та/або підписання з вкладниками (кредиторами) договорів поруки і застави майнових прав та відступлення прав вимоги, а також стосовно розірвання договорів застави/іпотеки майна, яке виступало як забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, наведеними у додатку №1 (пункт 1);

- бухгалтерії Банку здійснити відображення стану контрагентів, що існував до моменту розірвання депозитних договорів, та/або підписання з вкладниками (кредиторами) договорів поруки і застави майнових прав та відступлення прав вимоги, наведеними у додатку №1, а також до моменту розірвання договорів застави/іпотеки майна, яке виступало як забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами (пункт 2);

- бухгалтерії Банку здійснити роботу з відновлення в балансі Банку заборгованості та донарахуванню процентів за користування кредитами щодо боржників, зазначених у додатку №1 (пункт 3);

- юридичному підрозділу Банку здійснити претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності та повернення сторін у первісний стан (пункт 4);

- юридичному підрозділу Банку вчинити всі дії щодо внесення відомостей про обтяження нерухомого майна, яке забезпечувало виконання зобов`язань за вказаними у додатку №1 кредитними договорами (пункт 5);

- відділу супроводження кредитів та реалізації активів подати пакет документів до відповідного підрозділу Фонду на проведення конкурсу щодо закупівлі робіт та послуг за предметом закупівлі - залучення юридичних консультантів з метою стягнення заборгованості з боржників Банка у судовому порядку (пункт 6);

- за результатами вжиття заходів, зазначених у пунктах 1 - 3 забезпечити включення зазначених у додатку №1 активів до ліквідаційної маси Банку, провести їх оцінку за вказаними у додатку №1 кредитними договорами, здійснити заходи щодо реалізації майнових прав та надати пропозиції до Фонду стосовно проведення претензійно-позовної роботи (пункт 7).

Банком було надіслано Товариству, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 повідомлення від 27.09.2018 №22/1830 про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності, в якому повідомлено вказаних осіб про те, що наказом уповноваженої особи від 18.07.2018 №109:

- затверджено акт комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018, яким виявлено ознаки нікчемності, передбачені пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в таких правочинах:

- щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки, посвідченого 28.08.2013 Білоконь С.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, за реєстровим №1337, укладеним Банком і ОСОБА_4 ; предмет іпотеки - дві земельні ділянки кадастрові номери :01:074:0118 та :01:074:0092, загальною площею 1,9456 га, що розташовані за адресою: Київська область, смт Ворзель, заставна вартість 7 155 722,04 грн.;

- щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки, посвідченого 28.08.2013 Білоконь С.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, за реєстровим №1336, укладеним Банком і ОСОБА_2 ; предмет іпотеки - чотири земельні ділянки з кадастровими номерами :01:074:0119, :01:074:0117, :01:074:0090 та :01:074:0093, загальною площею 6,0866 га, що розташовані за адресою: Київська область, смт Ворзель, заставною вартістю 22 385 906,14 грн.;

- щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки, посвідченого 28.08.2013 Білоконь С.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, за реєстровим №1335, укладеним Банком і ОСОБА_3 ; предмет іпотеки - дві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:074:0116 та :01:074:0094, загальною площею 6,2179 га , що розташовані за адресою: Київська область, смт Ворзель, заставною вартістю 22 868 814,41 грн.;

- операції, проведеної 11.09.2014, щодо перерахування TOB «Т.Е.К.» () грошових коштів у розмірі 30 000 000 грн. з рахунку № НОМЕР_4 на рахунок № НОМЕР_5 з призначенням; «Повернення суми кредиту зг.кредитного договору №129/08-13 від 28.08.2013р. Без ПДВ.»;

- застосовано наслідки нікчемності правочинів, в тому числі здійснено зворотні транзакції за рахунком за нікчемним правочином.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17.07.2019 №1805 «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «БАНК КАМБІО» вирішено, зокрема, визначити активи Банка, що підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні) шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції, а саме права вимоги за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання, та перебувають у заставі НБУ, зокрема: номер лоту - 1; код активу - 207; група активу - І; позичальник - Товариство; Кредитний договір; заборгованість за кредитом (01.07.2019) - 55 934 794,50 грн.; оцінка вартості на 03.09.2018 - 3 983 460 грн.; початкова ціна - 55 934 794,50 грн.; початкова (стартова) ціна - 55 934 794,50 грн.; мінімальна ціна - 11 186 958,90 грн.; відсоток зниження початкової (стартової) ціни - 80%.

09.08.2019 було проведено електронний аукціон з продажу права вимоги за Кредитним договором.

Згідно з протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-07-19-000174-b:

- номер лоту GL16N08957;

- власник активу - Банк;

- дата та час початку електронного аукціону - 09.08.2019 09:49:29;

- дата та час завершення електронного аукціону - 09.08.2019 16:45:19;

- найменування активів (майна) лоту (склад лоту): права вимоги за Кредитним договором; забезпечення - вісім земельних ділянок загальною площею 14,2501 га, розташовані за адресою: Київська область, смт Ворзель;

- початкова (стартова) ціна лоту - 55 934 794,50 грн. (без ПДВ);

- мінімальна ціна лоту - 11 186 958,90 грн. (без ПДВ);

- ціна продажу лоту - 12 305 654,79 грн. (без ПДВ);

- крок - 1%;

- розмір гарантійного внеску - 2 796 739,73 грн.;

- переможець - учасник Компанія;

- сума, яка підлягає сплаті переможцем банку - сума, яку необхідно сплатити Компанії Банку 12 305 654,79 грн. (без ПДВ);

- протокол електронного аукціону сформовано - 09.08.2019 16:45:19;

- переможець зобов`язується, зокрема: провести повний розрахунок та підписати договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу(вів)(майна) протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня, наступного за днем оформлення протоколу електронного аукціону, з урахуванням пункту 7.22 Регламенту ЕТС.

Протокол підписано Компанією 12.08.2019, ТОВ «Держзакупівлі.Онлайн» 13.08.2019, а Банком - 14.08.2019.

22.10.2019 Банком і Компанією (новий кредитор) укладено Договір №14, за умовами якого:

- Банк відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги та майнові права Банку до позичальників та іпотекодавців, зазначених у додатку №1 до Договору №14 (далі - боржники), включаючи права вимоги та майнові права до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами та договорами іпотеки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з додатком №1 до Договору №14 та акта приймання-передачі документації до Договору №14 (далі - основні договори); новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених Договором №14 (пункт 1 Договору №14);

- новий кредитор в день укладення Договору №14, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, згідно з пунктом 4 Договору №14 набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи (але не обмежуючись): право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у додатку №1 до Договору №14, та сплати штрафних санкцій у розмірах, розрахованих відповідно до вимог чинного законодавства України, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань тощо; розмір заборгованості станом на 22.10.2019 за основними договорами, права вимоги за якими переходять до нового кредитора, зазначений у додатку №1 до Договору №14; крім того, сторони домовилися, що права вимоги включають всі права вимоги за основними договорами, а також всі похідні вимоги за такими договорами або такі, що випливають з них, в тому числі, але не виключно: право отримати грошові кошти/відшкодування внаслідок порушення вимог закону при здійсненні господарської діяльності, вчинення кримінальних правопорушень, за наслідками зміни або розірвання укладених договорів, право набути у власність гроші та/або майно на підставах, наведених у додатку №1 до Договору №14, що пов`язані із здійсненням кредитних операцій, укладенням відповідних договорів та фактичною видачею грошових коштів, або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності укладених договорів, вимоги з нарахування та стягнення процентів, неустойки, штрафів, індексу інфляції, трьох відсотків річних та/або збитків, вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, вимоги з отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів, права, що випливають із судових справ, в тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та передане стягувачу в погашення боргу, мирових угод, договорів з арбітражними керуючими, охоронними організаціями, права кредиторів, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів тощо; права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане Банку відповідно до умов основних договорів (пункт 2 Договору №14);

- сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за основними договорами згідно з Договором №14 новий кредитор до моменту укладення Договору №14 сплачує Банку грошові кошти у сумі 12 305 654,79 грн. без ПДВ на підставі протоколу електронного аукціону від 09.08.2019 №UA-EA-2019-07-19-000174-b, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор (пункт 4 Договору №14);

- Договір №14 набирає чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення (пункт 14 Договору №14).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції керувався тим, що оскільки операція, проведена 11.09.2014, щодо перерахування Tовариством грошових коштів у сумі 30 000 000 грн., є нікчемною в силу приписів пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то і договори, укладені за результатами такої операції, є нікчемними.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К.", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин четвертої і п`ятої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» НБУ не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, тому даний Закон підлягає переважному застосуванню до спірних правовідносин в співвідношенні з іншими законодавчими актами, що також випливає з пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Згідно з пункту 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, та пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах (пункт 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

У силу вимог частин першої, другої і четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно з частиною четвертою статті 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» НБУ мав право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок. Тобто, зобов`язання проведення розрахунків через консолідований кореспондентський рахунок та заборона використання прямих кореспондентських рахунків не є тотожними поняттями.

Поняття консолідованого кореспондентського рахунку закріплено в Інструкції про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління НБУ від 16.08.2006 №320.

Так, консолідований кореспондентський рахунок - це кореспондентський рахунок, що відкритий у Національному банку і на якому об`єднані кошти банку та його філій для роботи банку у системі електронних платежів за відповідною моделлю обслуговування консолідованого кореспондентського рахунку.

Тобто, з урахуванням обмежень, встановлених постановою правління НБУ від 19.08.2014 №510/БТ, на переконання колегії суддів, саме з цього рахунку мали б списуватись кошти під час проведення транзакцій з перерахування коштів з рахунків клієнтів банку, і саме на цьому рахунку кошти мали б відображатись у разі їх реального надходження.

Розрахунки за усіма договорами (у тому числі і за Кредитним договором) мали проводитися шляхом перерахування коштів з поточного рахунку, відкритого в Банку, на кореспондентський рахунок Банку, з якого в подальшому кошти спрямовувалися на рахунок («Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами»), відкритого також у Банку, а далі, в свою чергу, на позичкові рахунки боржника.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України, затвердженої постановою правління НБУ від 17.06.2004 №280, за дебетом балансового рахунку 1200 «Кореспондентський рахунок банку в Національному банку України» проводяться суми коштів, які надходять на користь банку та його клієнтів, за кредитом рахунку проводяться суми коштів, які списуються Національним банком України за дорученням банку - власника рахунку за власними операціями, операціями його клієнтів.

На кореспондентському рахунку відображаються фактичні надходження і видатки грошових коштів з/на рахунок банку. Це означає, що всі кошти, які надходять на користь Банку та його клієнтів, зараховуються на кореспондентський рахунок банку в НБУ, а для обліку коштів, які надходять на користь клієнтів, банк відкриває на своєму балансі аналітичні рахунки балансових рахунків (поточні рахунки) тощо.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

З аналізу вказаної норми вбачається, що у банківській системі кошти клієнтів обліковуються як запис, однак, за відсутності коштів у банку платника, такі кошти не можуть перераховуватись на будь-який інший рахунок, у тому числі відкритий в цьому ж банку.

Так, погашення заборгованості за Кредитним договором відбувалося за рахунок депозитних коштів.

Перерахування коштів проводилося в межах Банку, в період очевидної неспроможності виконання ним своїх грошових зобов`язань, без залучення реальних коштів на оплату договору.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що таким погашенням було порушено суть та мету встановлених постановою правління НБУ від 19.08.2014 №510/БТ обмежень щодо прийняття розрахунків за договорами виключно через кореспондентський рахунок НБУ.

Здійснення розрахунку за зазначеними договорами відбулося в межах Банку - як наслідок, не відбулося реального надходження коштів на рахунок банку, а відбулося коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань.

Крім того, сама лише наявність умови у договорах щодо подальшої оплати не дає підстави вважати правочин оплаченим, в даному випадку навіть за наявності відмітки банку про проведення банківської операції без належного урахування наведеного.

З огляду на викладене комісією Фонду було належним чином виконано покладені на неї обов`язки щодо виявлення ознак нікчемності у перелічених в акті комісії правочинах.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині скасування рішення Фонду від 17.07.2019 №1805 про затвердження порядку продажу активів (майна) Банку в частині включення права вимоги за Кредитним договором до переліку активів банку, що підлягають продажу, позивач зазначає, що Фондом порушено пункти 1-3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженої рішення виконавчої дирекції Фонду від 26.05.2016 №826 (далі - Інструкція), серед яких Товариство виділило такі:

- протягом трьох робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку правочинів;

- забезпечує ефективний та ґрунтовний аналіз всіх документів, пов`язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), а також проведення неупередженого дослідження наявних доказів, які мають підтвердити правомірність або неправомірність їх вчинення (укладення);

- метою перевірки є виявлення фактів нікчемності таких правочинів.

Комісія з перевірки правочинів (в тому числі договорів) на предмет нікчемності створена 16.07.2018, акт комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності складений 18.07.2018.

За твердженнями скаржника, комісія не могла дослідити правочини саме таким чином, як цього вимагає законодавство, аналізуючи приблизно півтора договори на годину, при цьому, підкріплювати все достатніми та належними доказами, на підставі яких уповноважена особа Фонду протягом законодавчо встановлених двох робочих днів має прийняти рішення про вчинення дій, пов`язаних з нікчемністю даних правочинів. Уповноваженій особі вистачило лише декілька годин на всебічний, повний аналіз акта від 18.07.2018 і доказів, доданих до нього, та протокольного рішення малого комітету управління активами від 18.07.2018 №161, та прийняття рішення про затвердження вказаного акта.

Разом з тим, Інструкція була затверджена рішенням №826 дирекції Фонду 26.05.2016, тобто на момент запровадження у Банку тимчасової адміністрації (05.12.2014) і початку процедури ліквідації (з 02.03.2015) вказаної Інструкції не існувало.

Частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент здійснення тимчасової адміністрації) уповноважена особа Фонду була зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними протягом дії тимчасової адміністрації.

Вказаною частиною статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент запровадження у Банку процедури ліквідації) зазначені обов`язки покладено безпосередньо на Фонд.

В той же час, частина четверта статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить положення щодо повідомлення уповноваженою особою Фонду сторін за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності договорів протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації.

Слід зазначити, що затвердження уповноваженою особою акта комісії щодо перевірки правочинів протягом одного дня не заборонено законодавством України, натомість містить обмеження щодо строку прийняття рішення про вчинення дій, пов`язаних з нікчемністю правочинів.

Також скаржник зазначає про те, що повідомлення про нікчемність правочинів від 27.09.2018 вих.№22/1830 було отримано на початку жовтня 2018 року, а отже Товариство є неналежно повідомленою стороною правочину, який Банк визнав нікчемним, тобто з пропуском строку більше ніж на два місяці.

Разом з тим, оскільки повідомлення про нікчемність правочину датоване 27.09.2018, за твердженнями Товариства ним отримано таке повідомлення на початку жовтня 2018 року, з урахуванням поштового перебігу, порушення у надісланні повідомлення не вбачається.

Фондом було здійснено перевірку діяльності Банка на предмет доведення останнього до неплатоспроможності та вчинення інших правопорушень, в ході якої було встановлено такі факти:

- аналіз балансових даних Банка за рік до введення Фондом тимчасової адміністрації свідчить про активне згортання балансу Банку протягом серпня - вересня 2014 року, валюта якого за період з 01.09.2014 до 01.10.2014 зменшилася з 2 535,7 млн. грн. до 1 505,4 млн. грн. (на 1 030,3 млн. грн. або 41%), у тому числі за рахунок кредитів юридичних та фізичних осіб більш ніж на 889 млн. грн.;

- таким чином, починаючи з вересня 2014 року зобов`язання клієнтів Банку (усього 148 кредитів юридичних та фізичних осіб) закривалися коштами клієнтів Банка, що розміщувалися на депозитних та поточних рахунках 67-ми фізичних та 5-ти юридичних осіб, які прямо чи опосередковано пов`язані з Банком;

- за умови відмови кредиторів Банка від проведення таких взаємозаліків кошти депозитних та поточних рахунків, пов`язаних з Банком осіб було включено до кредиторських вимог Банку та виставлено у чергу для їх відшкодування у рамках чинного законодавства, а заставне майно увійшло б до заставної маси, чим зменшило б навантаження з відшкодування коштів на Фонд та державу в його особі, забезпечило б виконання Банком своїх зобов`язань пропорційно між усіма його вкладниками, а не їх привілейованої частини.

Що ж до посилань скаржника на встановлені обставини рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 зі справи №910/16727/19 за позовом Компанії до Банка та Товариства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - НБУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонду про визнання недійсними укладених Банком і Товариством договору застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 17.06.2014 №129/06-14-І та додаткової угоди від 11.09.2014 про припинення Кредитного договору, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2020, яким у задоволенні позову Компанії відмовлено, то судом першої інстанції правомірно не взято до уваги такі обставини, оскільки підстави, якими Компанія обґрунтовувала свої позовні вимоги, не стосуються предмета даного спору.

За твердженнями скаржника, право вимоги за Кредитним договором не могло бути включено до ліквідаційної маси Банка, оскільки останнім не було проведено претензійно-позовної роботи, зокрема, щодо подання позову про визнання додаткової угоди про припинення Кредитного договору недійсним.

Разом з тим, за планом дій, запропонованим Малим комітетом з управління активами Банка, по-перше, визнано нікчемними правочини, по-друге, надано бухгалтерії Банка завдання здійснити відображення стану контрагентів, що існував до моменту розірвання депозитних договорів, та/або підписання з вкладниками (кредиторами) договорів поруки і застави майнових прав та відступлення прав вимоги наведеними у додатку №1, а також до моменту розірвання договорів застави/іпотеки майна, яке виступало як забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, та здійснити роботу з відновлення в балансі Банку заборгованості та донарахуванню процентів за користування кредитами щодо боржників, зазначених у додатку №1; за результатами вжиття вказаних заходів, забезпечити включення, зазначених у додатку №1, активів до ліквідаційної маси Банку, провести їх оцінку, за вказаними у додатку №1 кредитними договорами, здійснити заходи щодо реалізації майнових прав та надати пропозиції до Фонду стосовно проведення претензійно-позовної роботи.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що жодних порушень стосовно включення права вимоги за Кредитним договором до ліквідаційної маси немає.

Також позивач просить визнати недійсними результати відкритих торгів (аукціону) з продажу права вимоги за Кредитним договором (лот № GL16N08957), проведених 09.08.2019.

Наведені вимоги Товариство мотивує тим, що юридичним відділом Банка не було вчинено всіх дій щодо внесення відомостей про обтяження нерухомого майна, яке забезпечувало виконання зобов`язань за зазначеними у додатку №1 кредитними договорами, а також не було оскаржено скасування рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В про припинення іпотек.

Проте за планом дій, наведеним у протоколі від 18.07.2018 №161 засідання Малого комітету з управління активами Банка, проведення претензійно-позовної роботи не передувало продажу прав вимоги за Кредитним договором.

Слід зазначити, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 04.06.2019 зі справи №916/3156/17, від 21.11.2019 зі справи №914/2376/18, від 19.02.2020 зі справи №911/269/19, від 18.03.2020 зі справи №910/11655/18, від 02.04.2020 зі справи №922/59/18 і від 21.05.2020 зі справи №920/551/19 наголосив на тому, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конституційною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними.

Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, встановленим законом.

З огляду на наведене, оскільки транзакція, проведена 11.09.2014, щодо перерахування Товариством грошових коштів у сумі 30 000 000 грн., є нікчемною в силу приписів пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то і договори, укладені за результатами такої операції, є нікчемними.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/399/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Cуду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.06.2021.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала