РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2021Справа № 910/3321/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Степов`юк С.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія», Вінницька обл., Козятинський р-н, с. Михайлин

до Державного підприємства «Гарантований покупець», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія "Укренерго"», м. Київ

про стягнення 9 996 815,62 грн,

Представники:

від позивача: Козій Р.Б.;

від відповідача: Прокопів Н.М.;

від третьої особи: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» (далі - ТзОВ «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - ДП «Гарантований покупець»/відповідач) про стягнення 9 996 815,62 грн, в тому числі: 707 104,84 грн - 3% річних, 6 695 761,23 грн - пені та 2 593 949,55 грн - штрафу, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором №1097/01 від 05.12.2019.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.03.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 29.03.2021.

29.03.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП «Гарантований покупець» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на невірно визначений позивачем період нарахування пені, 3% річних та штрафу, внаслідок чого ТзОВ «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» невірно здійснило нарахування цих сум.

29.03.2021 суд відклав підготовче засідання на 26.04.2021.

02.04.2021 та 08.04.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшли клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Кабінету Міністрів України та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"».

05.04.2021 до канцелярії суду позивачем подано докази повторного направлення на адресу відповідача копії позовної заяви.

12.04.2021 до канцелярії суду відповідачем подано заяву про зменшення розміру штрафу, пені та 3% річних до 1,00 грн, обґрунтовуючи тим, що заборгованість за договором №1097/01 від 05.12.2019 виникла внаслідок неналежного виконання ПрАТ «НЕК "Укренерго"» своїх зобов`язань щодо оплати вартості наданих відповідачем послуг.

16.04.2021 до канцелярії суду від позивача надійшли відповідь на відзив та заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій ТзОВ «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» погоджується із доводами відповідача щодо невірного визначення періоду нарахування пені, 3% річних та штрафу, внаслідок чого позивачем здійснено новий розрахунок, відповідно до якого останній просить суд стягнути з ДП «Гарантований покупець» 3% річних у розмірі 636 704,01 грн, пеню в сумі 6 415 088,88 грн та штраф у розмірі 2 512 662,76 грн.

Крім того, позивачем подано до суду клопотання про повернення судового збору в сумі 6 485,39 грн у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.04.2021 залучив до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія "Укренерго"» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; зобов`язав позивача у строк до 30.04.2021 направити на адресу третьої особи копію позовної заяви з додатками та надати суду докази виконання, внаслідок чого відклав підготовче засідання на 17.05.2021.

28.04.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив та на заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, в яких ДП «Гарантований покупець» повторно наведені заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву та у заяві про зменшення розміру позовних вимог.

11.05.2021 до канцелярії суду позивачем подано докази направлення на адресу третьої особи копії позовної заяви з додатками та заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог.

17.05.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.06.2021.

18.05.2021 до канцелярії суду третьою особою подано письмові пояснення по справі.

07.06.2021 у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» (далі - виробник за «зеленим» тарифом) укладено договір № 1097/01, відповідно до якого виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 року № 641 (далі - Порядок №641).

Згідно п. 2.3 договору виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

За умовами п. 2.4 договору виробник за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у національній валюті України.

Відповідно до п. 2.5 договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом.

Згідно п. 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Відповідно до п. 3.2 договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3.3 договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок виробника за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки виробників за «зеленим» тарифом (п. 4.6. договору).

У п. 7.4 договору сторони також погодили строк дії договору та вказали, якщо виробник за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, і Регулятор вже встановив «зелений» тариф виробнику, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу (до 01.01.2030).

У період з 01.02.2020 по 31.07.2020 позивачем продано відповідачу електричну енергію на загальну суму 47 066 180,31 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії за лютий-липень 2020 року включно.

Відповідач за електричну енергію, вроблену позивачем, як виробником за «зеленим» тарифом, згідно наведених актів купівлі-продажу електроенергії за лютий-липень 2020 року оплачував з порушенням строку, встановленого умовами договору та Порядком № 641, що підтверджується платіжними дорученнями та актами звірки розрахунків станом на: 29.02.2020, 31.03.2020, 30.04.2020, 31.05.2020, 30.06.2020 та 31.07.2020, а також актом коригування до акту купівлі-продажу електричної енергії за грудень 2019 року.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №1097/01 від 05.12.2019 щодо своєчасної та повної оплати за продану позивачем електричну енергію, вироблену за «зеленим» тарифом, ТзОВ «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» просить суд стягнути з ДП «Гарантований покупець» пеню у розмірі 6 415 088,88 грн, 3% річних в сумі 636 704,01 грн та штрафу у розмірі 2 512 662,76 грн, нараховані за період з 25.03.2020 по 01.02.2021.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч. 2 ст. 714 ЦК України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, в тому числі, договори про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про ринок електричної енергії» виробники електричної енергії, яким встановлено "зелений" тариф, мають право продати електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього гарантованому покупцю відповідно до цього Закону.

В ч. 4 ст. 71 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що за бажанням суб`єкта господарювання, який має намір продавати за "зеленим" тарифом електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), гарантований покупець зобов`язаний укласти договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом у будь-який час до початку будівництва та/або введення в експлуатацію відповідного об`єкта електроенергетики або черги будівництва електричної станції (пускового комплексу) для виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) і встановлення "зеленого" тарифу Регулятором. Договір укладається між гарантованим покупцем і суб`єктом господарювання незалежно від наявності інших договорів купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, укладених щодо інших об`єктів електроенергетики такого суб`єкта господарювання.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 05.12.2019 укладено договір №1097/01, відповідно до якого позивач зобов`язався продавати, а відповідач зобов`язався купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 року № 641 (далі - Порядок № 641).

В силу положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до п. 2.5 договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом.

За умовами п. 10.1 Порядку № 641 до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Пунктом 10.4 Порядку № 641 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що після отримання від продавця акту купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.

Відповідно до п. 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Згідно п. 8.3 Порядку № 641 фактичний обсяг відпущеної/відібраної продавцем електричної енергії визначається в кожному розрахунковому місяці, щодо якого здійснюється оплата відповідно до договору.

У відповідності до п. 3.2 договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ.

Судом вище встановлено, що у період з 01.02.2020 по 31.07.2020 позивачем продано електричну енергію на загальну суму 47 066 180,31 грн, проте ДП «Гарантований покупець» оплату за продану електричну енергію, виробником якої є позивач за «зеленим» тарифом, здійснював не у повному обсязі та з порушенням строків, встановлених договором та Порядком № 641.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, з матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що ДП «Гарантований покупець» за продану електричну енергію належним чином з позивачем не розраховувалося.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи неналежне виконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати електричної енергії, проданої позивачем, останній просить суд стягнути з ДП «Гарантований покупець» пеню у розмірі 6 415 088,88 грн, 3% річних в сумі 636 704,01 грн та штраф у розмірі 2 512 662,76 грн, нараховані на суму боргу за кожний розрахунковий період з 25.03.2020 по 01.02.2021.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Так, судом встановлено, що відповідно до п. 4.6. договору, гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок виробника за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки виробників за «зеленим» тарифом.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних, а також пені та штрафу, передбачені п. 4.6. договору, та встановив, що їх розрахунок здійснено арифметично вірно, відповідно ці вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За вказаних обставин, суд визнає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення пені у розмірі 6 415 088,88 грн, штрафу в сумі 2 512 662,76 грн та 3% річних у розмірі 636 704,01 грн обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заяви ДП «Гарантований покупець» про зменшення розміру пені та штрафу, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 ГПК України, статтею 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

Отже, дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення пені та штрафу, перевіривши доводи, якими обґрунтовується таке клопотання, зокрема, розмір нарахованих сум, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру цих нарахувань.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Щодо клопотання позивача про повернення зайво сплаченого судового збору в сумі 6 485,39 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За приписами ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до п. 5 Наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів», у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Ураховуючи наведене, оскільки позивачем зменшено розмір позовних вимог, відповідно надмірно сплачений судовий збір у сумі 6 485,39 грн підлягає поверненню.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» (22162, Вінницька область, Козятинський район, село Михайлин, ідентифікаційний код 41830261) пеню у розмірі 6 415 088 (шість мільйонів чотириста п`ятнадцять тисяч вісімдесят вісім) грн 88 коп., 3% річних в сумі 636 704 (шістсот тридцять шість тисяч сімсот чотири) грн 01 коп., штраф у розмірі 2 512 662 (два мільйони п`ятсот дванадцять тисяч шістсот шістдесят дві) грн 76 коп. та 143 466 (сто сорок три тисячі чотириста шістдесят шість) грн 83 коп. судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» (22162, Вінницька область, Козятинський район, село Михайлин, ідентифікаційний код 41830261) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 485 (шість тисяч чотириста вісімдесят п`ять) грн 39 коп., сплачений за платіжним дорученням №5086 від 23.02.2021.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» оригінал платіжного доручення №5086 від 23.02.2021, замінивши відповідною копією у матеріалах справи.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 14.06.2021.

Суддя В.В. Бондарчук