РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2021Справа №910/4311/21

За позовомАкціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
доДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
прозобов`язання провести списання санкцій на суму 2 639 547,36 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Орлова О.В.
від відповідача:Мицько Р.М.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", в якому просить суд зобов`язати відповідача провести списання штрафних та фінансових санкцій по договору постачання природного газу №06/10-2365-ТЕ-23 від 20.12.2010, укладеного між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ", стягнутих на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2012 по справі №5017/2389/2012 та рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2014 по справі №916/1198/14, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в сумі 2 639 547,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" вказує, що з 30.11.2016 набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" стверджує, що оскільки позивач згідно наказу Мінрегіонбуду №107 від 10.05.2019 є включеним до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до вказаного Закону, та основну заборгованість по договору постачання природного газу №06/10-2365-ТЕ-23 від 20.12.2010 позивачем було погашено до набрання чинності даним Законом, то відповідач повинен був здійснити списання фінансових та штрафних санкцій у сумі 2 639 547,36 грн., однак ухиляється від виконання такого свого обов`язку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 відкрито провадження у справі №910/4311/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; призначено підготовче засідання у справі на 15.04.2021.

14.04.2021 засобами електронного зв`язку від Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшов відзив на позов з доказами його направлення Акціонерному товариству "Одеська ТЕЦ", в якому відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 прийнято відзив на позов до розгляду та долучено його до матеріалів справи; відкладено підготовче засідання на 29.04.2021; визнано обов`язковою явку представника позивача в наступне підготовче засідання; попереджено позивача про те, що у разі нез`явлення його представника у засідання, позов відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду.

19.04.2021 засобами електронного зв`язку від Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що ним було обрано належний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" встановлює обов`язок відповідача здійснити списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, однак Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не виконує такого обов`язку, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача.

22.04.2021 засобами електронного зв`язку від Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що обраний ним спосіб захисту відновить його порушене право та відповідає судовій практиці судів апеляційної та касаційної інстанцій. Також у своїх поясненнях позивачем було викладено клопотання про участь його представника в підготовчому засіданні, призначеному на 29.04.2021, в режимі відеоконференції.

Підготовче засідання, призначене на 29.04.2021, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Бойка Р.В. на лікарняному, тому ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 призначено підготовче засідання в режимі відеоконференції на 21.05.2021, проведення якої за участю представника від Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" доручено Господарському суду Одеської області.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 зобов`язано позивача направити відповідачу відповідь на відзив та звернуто увагу відповідача, що у нього є строк 5 днів на подачу заперечень на відповідь на відзив з моменту отримання відповіді на відзив; відкладено підготовче засідання у справі №910/4311/21 без визначення дати та часу; вирішено наступне підготовче засідання здійснювати в режимі відеоконференції, у зв`язку з чим виникла необхідність погодити дату та час наступного підготовчого засідання з Господарським судом Одеської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 призначено підготовче засідання в режимі відеоконференції на 07.06.2021, проведення якої за участю представника від Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" доручено Господарському суду Одеської області.

26.05.2021 засобами електронного зв`язку від Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що погодився з доводами позивача про те, що заборгованість Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ", списання якої є предметом даного спору, відповідає критеріям заборгованості, що регулюється положеннями Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Проте, у даному випадку відповідач не оспорює право позивача (боржника по Закону) на списання заборгованості у відповідності до вказаного закону, в той час як надана Акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" практика судів апеляційної та касаційної інстанцій стосується випадків заперечень прав боржника на списання.

01.06.2021 засобами поштового зв`язку від Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" надійшли пояснення щодо заперечень відповідача, в яких позивач зазначає, що норми ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" мають імперативний характер у разі погашення основної суми заборгованості. Крім того, позивач вказує, що Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було списано Акціонерному товариству "Одеська ТЕЦ" штрафні та фінансові санкції, про що повідомлено позивача листом від 23.10.2019, а тому твердження відповідача про відсутність механізму та порядку списання заборгованості є необґрунтованими.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 закрито підготовче провадження у справі №910/4311/21, встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи, призначено розгляд справи по суті в цей день.

В судовому засіданні 07.06.2021 представники сторін надали пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, а представник відповідача проти позову заперечував.

У судовому засіданні 07.06.2021 судом було завершено розгляд справи №910/4311/21 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (постачальник) та Акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" (покупець) був укладений договір поставки природного газу №06/10-2365ТЕ-23 за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві імпортований природний газ, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2. договору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.10.2012, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2012, у справі №5017/2389/2012 стягнуто з Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" суму боргу за договором №06/10-2365ТЕ-23 від 20.12.2010 у розмірі 19 053 577,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 244 333,32 грн., 3% річних у розмірі 766 933,12 грн., пеню у розмірі 1 433 781,73 грн. та судовий збір в розмірі 64 380 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.05.2014 у справі №916/1198/14 стягнуто з Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3% річних у розмірі 194 499,19 грн. (нараховані за прострочення покупцем своїх грошових зобов`язань за договором №06/10-2365ТЕ-23 від 20.12.2010 ) та 3 889,98 грн. судового збору.

Акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" було сплачено Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" суму боргу за поставлений згідно договору №06/10-2365ТЕ-23 від 20.12.2010 природній газ, що підтверджується платіжними дорученнями №15 від 30.10.2012 на суму 5 254 100,00 грн. та №16 від 07.12.2012 на суму 13 789 477,75 грн.

Листом вих. №13/05-1012 від 25.08.2020 Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" звернулось до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" з проханням списати нараховані по договору №06/10-2365ТЕ-23 від 20.12.2010 штрафні санкції в розмірі 2 640 583,21 грн. та оформити з АТ "Одеська ТЕЦ" відповідний акт звірки взаєморозрахунків. Вказаний лист був одержаний відповідачем 31.08.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №439.

Листом вих. №13/05-1546 від 25.11.2020 Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" повторно звернулось до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" з проханням списати нараховані по договору №06/10-2365ТЕ-23 від 20.12.2010 штрафні санкції в розмірі 2 639 547,36 грн. та оформити з АТ "Одеська ТЕЦ" відповідний акт звірки взаєморозрахунків. Вказаний лист був одержаний відповідачем 30.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №957.

Із акту звірки взаєморозрахунків сторін станом на 22.01.2021 вбачається, що відповідачем обліковується за Акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" згідно договору №06/10-2365ТЕ-23 від 20.12.2010 заборгованість у розмірі 2 706 781,49 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що відповідач протиправно не виконує встановленого ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" обов`язку із списання штрафних та фінансових санкцій в загальній сумі 2 639 547,36 грн.

Так, 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Сторонами визнаються як обставини того, що у позивача за договором №06/10-2365ТЕ-23 від 20.12.2010 була наявна заборгованість перед відповідачем з оплати природного газу, так і обставини оплати позивачем суми боргу за такий газ.

Зокрема, відповідач визнає, що присуджені до стягнення рішенням Господарського суду Одеської області від 15.10.2012 у справі №5017/2389/2012 та рішенням Господарського суду Одеської області від 06.05.2014 у справі №916/1198/14 пеня, 3% річних та інфляційні втрати, відповідають критеріям заборгованості, що регулюється положеннями Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Проте, відповідач стверджує про обрання позивачем у даному випадку неналежного способу захисту.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У справі Європейський суд з прав людини "Белеш та інші проти Чеської Республіки" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В положеннях ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Водночас, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Варто відзначити, що відповідачем не заперечується право позивача на списання присуджених до стягнення рішенням Господарського суду Одеської області від 15.10.2012 у справі №5017/2389/2012 та рішенням Господарського суду Одеської області від 06.05.2014 у справі №916/1198/14 пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Зокрема, представник відповідача в засіданнях кілька разів вказував, що позивачу неодноразово пояснювалось, що Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не заперечує право Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" на списання вказаних сум, однак відповідач не зобов`язаний списувати такі суми, зокрема, в силу того, що спірна сума коштів була присуджена до стягнення рішеннями судів, які набрали законної сили та статусу остаточних судових рішень.

За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і воно є обов`язковим до виконання, тому вважається законними, доки не скасовано в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуто компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій воно ухвалено. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Так, рішеннями Господарського суду Одеської області від 15.10.2012 у справі №5017/2389/2012 та Господарського суду Одеської області від 06.05.2014 у справі №916/1198/14 стягнуто з Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" спірну суму коштів, яка складається із сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Тобто, судами в межах справ №5017/2389/2012 та №916/1198/14 встановлено наявність у Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" права на одержання вказаних сум від Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ".

З урахуванням викладеного вбачається, що у визначеному порядку наведеними судовими рішеннями було встановлено правову визначеність у спірних правовідносинах сторін щодо наявності у відповідача права на одержання від позивача спірної суми коштів.

Натомість у даній справі Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" просить суд зобов`язати Дочірню компанію "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" списати вказану заборгованість, чим фактично нівелювати встановлене судами право та поставити під сумнів правову визначеність у правовідносинах сторін.

Як суд, так і відповідач у справі №910/4311/21 погоджується із тим, що наявні правові підстави для списання спірної суми заборгованості на підставі частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", однак реалізація цього права має відбуватись у спосіб, що не суперечить Конституції України та законодавству, зокрема, ст. 8 Конституції України, якою передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, та ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції України).

Згідно ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

За змістом ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; обов`язковість судового рішення.

Суд відзначає, що в такій ситуації (за наявності судових рішень, які набрали законної сили, про підтвердження існування грошового зобов`язання боржника перед кредитором зі сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат) належним способом захисту боржника від правової невизначеності у правовідносинах сторін внаслідок набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" після прийняття рішень Господарським судом Одеської області є саме визначений процесуальним законодавством механізм визнання виданих на виконання таких судових рішень виконавчих документів (наказів) такими, що не підлягають виконанню, унормований в ст. 328 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В підтвердження викладеного слід враховувати надані Акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" на підтвердження правомірності своїх вимог судові рішення місцевого господарського суду та апеляційного господарського суду по справі №910/14260/20, предметом якої було зобов`язання кредитора списати штрафні та фінансові санкції.

Так, в межах справи №910/14260/20, по-перше, Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" звернулось до суду із заявою про визнання наказу на примусове виконання рішення суду таким, що не підлягає виконанню, та такий наказ був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню до подання позову в межах справи №910/14260/20. По-друге, відповідачем (кредитором) у вказаній справі оспорювалось право на списання спірної суми коштів, що вбачається із пред`явлення наказу до примусового виконання, а також правової позиції відповідача по справі №910/14260/20.

Натомість у даній справі відповідач не заперечує право позивача на списання спірної суми коштів, однак вказує, що позивачем було невірно обрано спосіб захисту свого права, а також позивач не звертався до суду за визнанням наказів по справам №5017/2389/2012 та №916/1198/14 такими, що не підлягають виконанню.

В той же час, задоволення позову в межах справи №910/4311/21 зумовить одночасне існування судових рішень, які протирічитимуть одне одному - рішень по справам №5017/2389/2012 та №916/1198/14, якими підтверджується право Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на одержання від Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, та рішення по справі №910/4311/21, яким нівелюватиметься таке право.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволені позовних вимог Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" з викладених в його позові підстав в повному обсязі.

Наведене не виключає право позивача реалізувати надані йому права на визнання виданих на виконання судових рішень у справах №5017/2389/2012 та №916/1198/14 виконавчих документів (наказів) такими, що не підлягають виконанню у відповідності до ст. 328 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача, які складаються з витрат на оплату судового збору, за подачу даного позову необхідно покласти на Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ", у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 75, 79, 123, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" (65003, Одеська обл., м. Одеса, вул. Церковна, буд. 29; ідентифікаційний код 05471158) до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код 31301827) про зобов`язання провести списання санкцій на суму 2 639 547,36 грн., відмовити повністю.

2. Судові витрати позивача на оплату судового збору, пов`язані із розглядом справи, покласти на Акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 16.06.2021.

Суддя Р.В. Бойко