ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"10" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/224/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,
за участю секретаря судового засідання Потребенко О.М.,
розглянувши заяву відповідача споживчого товариства Хаджибей-3 про розподіл судових витрат /вх. № 2-706/21 від 31.05.2021 року/ у справі № 916/224/21
про стягнення 456 509,45 грн.
за участю представників:
від позивача: Лапчева Наталія Вікторівна, довіреність № 360 від19.10.2020 року.
від відповідача: не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.
Господарським судом Одеської області розглядалася справа №916/224/21 за позовом акціонерного товариства ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ до споживчого товариства Хаджибей-3 про стягнення заборгованості за недовраховану електричну енергію у розмірі 456 509,45 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.05.2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ до споживчого товариства Хаджибей-3 про стягнення заборгованості за недовраховану електричну енергію у розмірі 456 509,45 грн.

31.05.2021 року на адресу суду надійшла заява споживчого товариства Хаджибей-3 про розподіл судових витрат /вх. № 2-706/21/ у справі № 916/224/21, в якій відповідач просить стягнути з позивача судові витрати, понесені під час розгляду справи у розмірі 20 000,00 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.05.2021 року заяву про розподіл судових витрат /вх. №2-706/21 від 31.05.2021 року/ передано судді Петренко Н.Д.

Ухвалою суду від 01.06.2021 року прийнято до розгляду заяву відповідача споживчого товариства Хаджибей-3 про розподіл судових витрат /вх. № 2-706/21 від 31.05.2021 року/ у справі № 916/224/21; розгляд заяви призначено на 09.06.2021 р. о 16:00 год.

09.06.2021 року на адресу суду надійшли заперечення позивача на заяву відповідача про розподіл судових витрат /вх. № 15688/21/, в якій позивач просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат у повному обсязі. В обґрунтування заперечень позивач посилається на те, що всупереч положень чинного законодавства, відповідач не заявив правові витрати у відзиві на позов та не подав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. Поданий відповідачем орієнтований розрахунок правових витрат після проголошення рішення, позивач вважає таким, що поданий з пропуском строку, передбаченого ГПК України. Позивач вказує, що оскільки відповідач не скористався своїми процесуальними правами, а відтак відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України, повинен нести ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

У судовому засіданні 09.06.2021 року судом оголошено перерву на 10.06.2021 року на 12:30 год.

У судовому засіданні 10.06.2021 року представник позивача наполегливо заперечувала проти задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат, оскільки підкреслила, що відповідачем всупереч положень ст. 124 ГПК України не надано разом із першою заявою по суті попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи в частині вимог відповідача про розподіл судових витрат, вислухавши представника позивача, господарський суд дійшов висновку, що заява відповідача підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 3 цієї норми до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При прийняття додаткового рішення господарський суд враховую правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.05.2020 року у справі № 922/2167/19, відповідно до якої, застосування ч. 2 ст. 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи.

Господарським судом встановлено, що відповідачем 11.03.2021 року за вх. № 6688/21 подано відзив у порядку ст. 165 ГПК України, який не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Разом із тим, господарський суд зазначає, що відповідачем у судовому засіданні 24.05.2021 року до закінчення судових дебатів в порядку абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України заявлено усне клопотання про вирішення питання щодо судових витрат.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою захисту порушених прав, 23.06.2020 року між адвокатом Швець К.О. /адвокат/ та СТ «Хаджибей-3» /замовник/ укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу у обсязі та на умовах, передбачених цим договором, застосовує всі способи до покладення сум судових витрат, що підлягають оплаті за послуги адвоката, на винну сторону, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строку, обумовлені сторонами /п. 1.1. договору/.

Відповідно до абз. в) п. 1.2 договору, адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень представляє інтереси замовника у судах загальної юрисдикції, адміністративних, господарських судах з усіма правами, наданими стороні цивільним, адміністративним, господарським процесуальним законодавством України, в тому числі з правом підпису та отримання-подачі всіх процесуальних документів.

Відповідно до п. 2.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 23.06.2021 року.

Згідно п. 3.11 договору, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2, п. 1, абз. в) замовник сплачує, або не сплачує адвокату винагороду (гонорар) за додатковою домовленістю сторін.

Замовник здійснює оплату за цим договором готівкою або в безготівковому порядку платіжним дорученням на розрахунковий рахунок адвоката /п. 4.1 договору/.

05.02.2021 року між адвокатом Швець К.О. /адвокат/ та СТ «Хаджибей-3» /замовник/ укладено додаткову угоду № 1 до договору договір про надання правової допомоги від 23.06.2020 року, в якій на виконання п. 3.1 договору замовник і адвокат дійшли згоди про встановлення розміру винагороди (гонорару) адвоката відповідно до нижченаведених розрахунків за послуги.

24.05.2021 року між адвокатом Швець К.О. /адвокат/ та СТ «Хаджибей-3» /замовник/ підписано акт надання послуг № 1, яким визначено загальну вартість робіт (послуг) у розмірі 20 000,00 грн.

Судом досліджено надані відповідачем квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 05.02.2021 року та № 2 від 24.05.2021 року про оплату послуг за договором про надання правової допомоги від 23.06.2020 року на загальну суму 20 000,00 грн.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що факт виконання адвокатом відповідача умов договору про надання правничої допомоги від 23.06.2020 року підтверджується зібраними та поданими до справи доказами.

При цьому суд зауважує, що на виконання положень ч. 6 ст. 126 ГПК України позивачем не надано жодних заперечень стосовно неспівмірності витрат відповідача на оплату правничої допомоги адвоката.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши встановлені судом обставини, враховуючи відсутність будь-яких заперечень позивача стосовно неспівмірності витрат відповідача на оплату правничої допомоги адвоката, господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви відповідача споживчого товариства Хаджибей-3 про розподіл судових витрат /вх. № 2-706/21 від 31.05.2021 року/.

Керуючись ст.ст. 129, 244, 254-255 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву відповідача споживчого товариства Хаджибей-3 про розподіл судових витрат /вх. № 2-706/21 від 31.05.2021 року/ у справі № 916/224/21 задовольнити.

2. Стягнути з акціонерного товариства ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ /, адреса 65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 26-Б, e-mail: / на користь споживчого товариства Хаджибей-3 /, адреса 67470, Одеська обл., Роздільнянський р., с. Єгорівка, 30-й км. Автодороги Одеса-Київ/ судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. /двадцять тисяч гривень 00 копійок/.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складено 18.06.2021 року.

Суддя Н.Д. Петренко