ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021м. ДніпроСправа № 904/6845/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Вогник", м. Кам`янське Дніпропетровської області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніком", смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-Холдінг", с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-Інвест", смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області

про скасування записів про державну реєстрацію права власності

Представники:

від позивача: Федорова О.М., ордер АЕ № 1047292 від 11.12.2020, адвокат;

від відповідача -1: Педорич С.І., довіреність від 16.01.2021, представник;

від відповідача-2: Педорич С.І., наказ № 1-к від 14.02.2020, представник;

від третьої особи: Педорич С.І., довіреність від 04.01.2021, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Вогник" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 24.12.2020 № б/н до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-Холдінг", відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніком", в якому просить суд:

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Запис про право власності/довірчої власності №22998933, дата та час державної реєстрації 20.10.2017 14:19:51 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніком" () на нерухоме майно приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Запис про право власності/довірчої власності №22999488 дата та час державної реєстрації 20.10.2017 14:05:18 про право власності Приватного підприємства "Універсал-Холдинг" () на нерухоме майно службове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Приватному підприємству "Вогник" не затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення 5-ти поверхової будівлі будинку побуту "Лада", яке належить позивачу на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки реєстрація нерухомого майна відповідачів порушує право Приватного підприємства "Вогник" на одержання ним у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, закріплене у ст. 123 Земельного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 30.12.2020, з урахуванням ухвали від 26.01.2021, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 26.01.2021; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-Інвест".

12.01.2020 на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення позову від 05.01.2021 № б/н, в якій просить суд вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Уніком" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсал-Холдинг", та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, кадастровим державним реєстраторам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, суборенду, та вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацію земельних ділянок та речових прав на спірні земельні ділянки під розміщення приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 ; під розміщення службового приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, будинок 32В.

Ухвалою господарського суду від 14.01.2021, з урахуванням ухвали від 26.01.2021, у задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено.

22.01.2021 відповідачем-1 до суду наданий відзив на позовну заяву від 22.01.2021 № 01/01, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивач не вказує жодних підстав, аргументів, доказів, з посиланням на Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", які б свідчили про протиправність проведеної реєстраційної дії, що фактично є підтвердженням правомірності державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Крім того, протягом 2017-2020 років розглядалися численні судові справи між ПП "Вогник" та відповідачами і третьою особою (в основному за ініціативою ПП "Вогник"), за результатами яких встановлено, зокрема, відсутність прав позивача на землю, відсутність перешкод у користуванні нерухомим майном позивача, відсутність порушень прав позивача у зв`язку з проведенням реконструкції нежитлової будівлі торгового павільйону в магазин продовольчих та непродовольчих товарів, та у службове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , відсутність підстав вважати спірні об`єкти нерухомого майна самочинно збудованими тощо (справи № № 904/6241/19, 904/2471/19, 904/2061/18).

Стверджує, що право власності ТОВ "Уніком" та ПП "Універсал-Холдинг" на спірні обпекти виникло після проходження минулим власником належної законодавчої процедури, яка включала в себе придбання належним чином зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав об`єкта нерухомого майна за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу від 04.08.2016 та від 05.08.2016; реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлової будівлі торгового павільйону в магазин продовольчих та непродовольчих товарів та службове приміщення; реєстрацію Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, без жодного зауваження з боку управління ДАБК Кам`янської міської ради, а також наступної державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомості, які утворилися в результаті поділу. Зазначене спростовує доводи позивача щодо порушення будівельних норм та правил при спорудженні спірних будівель. При цьому слід зазначити, що позивач не вказує жодної будівельної норми яка є порушеною, наводячи лише загальні висновки, без підстав на яких ці висновки базуються.

Таким чином, відповідач-1 вважає, що заявлені позовні вимоги за своїми наслідками становлять втручання позивача у право відповідачів на мирне володіння своїм майном, передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

22.01.2021 відповідачем-2 до суду наданий відзив на позовну заяву від 22.01.2021 № 02/01, в якому повністю підтримав заперечення, викладені у відзиві відповідача-1 та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У підготовчому засіданні 26.01.2021 оголошено перерву до 16.02.2021.

03.02.2021 третьою особою до суду надані письмові пояснення від 02.02.2021 № 12, в яких повністю підтримала заперечення, викладені у відзиві відповідача-1 та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

15.02.2021 відповід-1 подав до суду клопотання про приєднання доказів від 12.02.2021 № 03/2 та просив суд долучити до матеріалів справи витяги з Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; зазначив, що вказані докази спростовують твердження позивача про наявність у нього права на одержання у користування земельної ділянки, на якій знаходяться об`єкти нерухомості відповідачів.

Того ж дня відповідач-1 подав до суду клопотання про визнання доказу неналежним та недопустимим від 12.02.2021 № 04/02, в якому зазначив, що з урахуванням предмету даного судового спору наданий позивачем до позову висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 964/05-20, складеного 13.06.2020, не може вважатися належним, допустимим та достовірним доказом у даній справі.

15.02.2021 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзиви відповідачів на позовну заяву від 11.02.2021, в якій зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту обґрунтовано неможливістю відведення земельної ділянки для обслуговування належної ПП "Вогник" на праві власності будівлі, у зв`язку з тим, що самочинне будівництво торгового павільйону було здійснено на земельній ділянці, яка передана позивачу для проходів, під`їздів, площадок, тобто на земельній ділянці, яка необхідна для обслуговування нерухомого майна - будівлі будинку побуту "Лада". При цьому, позивач стверджує, що на теперішній час земельна ділянка перебуває у його фактичному користуванні, ПП «Вогник» сплачує земельні платежі, рішення міської щодо вилучення земельної ділянки з користування ПП «Вогник» не приймались.

Так, згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 09.12.2016, виданого відділом Держгеокадастру у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за заявою ПП «Вогник», у Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :02:016:0450 площею 0,2027га за адресою: АДРЕСА_1 із цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови за видом використання для розміщення будівлі будинку побуту « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У зв`язку з тим, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:016:0450 знаходилося самочинно збудоване нерухоме майно відповідача-1 та відповідача-2, але державна реєстрація нерухомого майна не була скасована, то судами по справі № 904/6241/19 прийняте відповідне рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:016:0450.

Позивач зазначає, що цей спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо реєстрації права власності відповідача-1 та відповідача-2 на нерухоме майно, скільки правомірності здійснення третьою особою реконструкції нерухомого майна, на яке скасовані правовстановлюючі документи - рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.02.2013 по справі №208/1293/13-ц та декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 30 від 12.04.2013.

Позивач наголошує на тому, що ніколи міською радою не відводилася земельна ділянка під будівництво нерухомого майна приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 та службового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі під будівництво торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті поділу якого виникли спірні об`єкти нерухомого майна; а також на будівництво вказаних об`єктів нерухомості ніколи не видавалася відповідні дозволи.

За твердженням позивача, торговий павільйон за адресою: АДРЕСА_1 є самочинно збудованим, що підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.02.2013 по справі №208/1293/13-ц та постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 по справі №208/1293/13-ц, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16.01.2019. При цьому, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.06.2020 у справі № 680/214/1 б-ц (провадження № 14-445цс19), зміст приписів ст.. 376 Цивільного кодексу України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

Крім того, 31.07.2017 наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради від №28 «ОД» скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 30 від 12.04.2013, у зв`язку з поданням недостовірних відомостей, а саме ОСОБА_1 у декларації у розділі «Інформація про земельну ділянку» зазначив договір оренди земельної ділянки ПП «Вогник» від 11.02.2005, державна реєстрація від 17.02.2005 №02043.

За вказаних обставин, позивач вважає, що обраний ним спосіб захисту порушеного права є ефективним. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

16.02.2021 підготовче засідання не відбулося через перебування судді Рудь І.А. на лікарняному.

Після усунення вказаних обставин, ухвалою господарського суду від 24.02.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду, підготовче засідання призначене на 16.03.2021.

04.03.2021 від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких на спростування доводів позивача відповідач-1 зазначив, що з огляду на редакцію п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка діє з 16.01.2020 та на час звернення позивача із даним позовом до суду, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому доводи позивача про належність застосування саме такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати відновлення порушеного права позивача, є неналежними.

Крім того, зазначає, що якщо спір, як стверджує позивач, стосується правомірності дій третьої особи, а не відповідачів по справі, то не зрозуміло чому вимоги позивач пред`являє до ТОВ "Уніком" та ТОВ "Універсал-Холдинг", а не до третьої особі ТОВ ІІ "НЗ-Інвест". З такого твердження позивача слідує, що він не вбачає будь-яких порушень саме з боку відповідачів. Також не зрозуміло чому претензії до відповідачів обґрунтовуються порушеннями які ніби то допустила третя особа.

Також вказує, що посилання позивача на те, що земельна ділянка на якій "здійснено будівництво торгового павільйону передана позивачу для проходів, під`їздів, площадок, тобто вказана земельна ділянка необхідна для обслуговування нерухомого майна будівлі будинку побуту "Лада"", були спростовані у судових справах № 904/2061/18 (справа щодо усунення перешкод у користуванні ПП "Вогник" земельною ділянкою і в користуванні та розпорядженні нерухомим майном), №904/2471/19 (справа щодо скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації), судові рішення у яких встановили відсутність прав на землю у позивача.

Ухвалою господарського суду від 16.03.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 30.03.2021.

23.03.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшли пояснення на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніком" про доручення доказів від 12.02.2021 № 03/2, в яких зазначив, що ПП «Вогник», як суміжний землекористувач, не погоджувало межі та не підписувало акти погодження меж земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 , що є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації земельних ділянок. Вважає, що надані відповідачем-1 витяги отримані не у законний спосіб, та не можуть вважатися належними доказами по справі.

26.03.2021 відповідач 1 подав до суду клопотання про приєднання доказів від 26.03.2021 № 26/03, відповідно до якого просив суд долучити до матеріалів справи копії договорів оренди земельної ділянки від 18.03.2021 № № 15269, 15270, укладені між Кам`янською міською радою та ТОВ "Універсал-Холдинг", ТОВ "Уніком" відповідно щодо оренди земельних ділянок за адресами м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 32В; пр. Свободи, буд. 32Г відповідно.

Ухвалою господарського суду від 30.03.2021 судове засідання відкладено на 13.04.2021.

13.04.2021 судове засідання не відбулося через перебування судді Рудь І.А. на лікарняному.

Після усунення вказаних обставин, ухвалою господарського суду від 21.04.2021 підготовче засідання призначене на 12.05.2021.

У судовому засіданні 12.05.2021 оголошено перерву до 08.06.2021.

У судовому засіданні 08.06.2021 позивач подав клопотання про повернення до підготовчого провадження та зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом Дніпропетровської області пов`язаної справи № 904/3465/21 за позовом ПП «Вогник» до відповідача-1 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідача-2: Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про скасування рішення міської ради, скасування реєстрації земельної ділянки. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що рішення у справі №904/3465/21 має вирішальне значення для даної справи, оскільки у ній розглядається спір щодо правомірності передачі земельних ділянок під самочинне збудоване майно, що в свою чергу використовується відповідачами як підстава для узаконення самочинного будівництва. При цьому, позивач у справі №904/6845/20 вказує, що відповідачами збудовано самочинно майно на земельній ділянці, яка ніколи не відводилася під такі цілі. Питання передачі земельної ділянок під самочинне збудоване майно має вирішальне значення у справі №904/6845/20,оскільки слугує підставою для узаконення цього майна.

Також позивач подав до суду клопотання про виклик експерта у судове засідання, в якому просив суд викликати у судове засідання експерта Харченка В.В., для надання роз`яснень висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 964/05-20, складеного 13.06.2020.

У судовому засіданні 08.06.2021 суд без виходу до нарадчої кімнати оголосив протокольні ухвали про відмову у задоволенні клопотань позивача про повернення до підготовчого провадження та зупинення провадження у справі, про виклик експерта у судове засідання.

У судовому засіданні 08.06.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та наданих під час розгляду справи письмових поясненнях, просив позов задовольнити; представник відповідачів та третьої особи просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву та наданих під час розгляду справи письмових поясненнях.

Під час розгляду справи судом враховано, що за приписами ч. ч. 1, 2 ст. 195 Господарського процесуального строку України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Разом з тим, господарський суд зазначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у розумні строки.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформаційних довідок із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованих станом на 08.12.2020:

за ТОВ "Уніком" зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомості приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: просп. Свободи, 32Г площею 57,6 м2; як підставу виникнення права власності державний реєстратор зазначив, зокрема, протокол загальних зборів учасників ТОВ "Уніком" від 13.10.2017, протокол загальних зборів учасників ТОВ II "НЗ-Інвест" від 13.10.2017; акт приймання-передачі нерухомого майна від 17.10.2017, складений ТОВ II "НЗ-Інвест" і ТОВ "Уніком";

за ПП "Універсал-Холдинг" зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомості, яким є службове приміщення, за адресою: просп. Свободи, 32В, площею 9,8 м2; як підставу виникнення права власності державний реєстратор зазначив, зокрема, протокол загальних зборів учасників ПП "Універсал-Холдінг" від 13.10.2010, протокол загальних зборів учасників ТОВ II "НЗ-Інвест" від 17.10.2017 (т.1, а.с. 33-34).

Позивач стверджує, що реєстрація нерухомого майна відповідачів порушує право ПП «Вогник» на одержання ним у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, закріплене у ст. 123 Земельного кодексу України.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

Так, на праві приватної власності ПП Вогник належить будівля будинку побуту Лада загальною площею 4254,50 м2 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.12.2020 № 235986178 (т.1, а.с. 14-15).

11.02.2005 між Дніпродзержинською міською радою (орендодавцем) і ПП "Вогник" (орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки, за змістом якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,2704 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; підставою надання земельної ділянки в оренду є рішення Дніпродзержинської міської ради від 23.12.2004 №467-17/ІV (пункт 1.2); земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для розміщення будинку побуту 0,2308 га, під проходами, проїздами, площадками 0,0396 га (пункт 1.5); договір укладено на строк до 23.12.2014 (пункт 2.1) (т.1, а.с. 39-43).

27.06.2012 між ПП "Вогник", ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про спільну діяльність №726, відповідно до якого вказані учасники зобов`язалися об`єднати свої вклади і спільно діяти без утворення юридичної особи з метою завершення будівництва тимчасової споруди біля будинку, який належить ПП "Вогник", розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та одержання у власність зазначеного об`єкту. Грошові внески учасників, а також майно, створене або придбане учасниками в результаті спільної діяльності, складає їх спільну діяльність та спільну часткову власність. Після закінчення будівництва, введення об`єкту в експлуатацію та державної реєстрації права власності на об`єкт у учасників виникає право спільної часткової власності. Кожен з учасників має право володіти користуватися та розпоряджатися своєю 1/3 часткою в праві спільної часткової власності, з урахуванням обмежень, встановлених цивільним законодавством щодо розпорядження майном співвласників.

В період з 2011 по 2012 роки на земельній ділянці збудовано торговий павільйон.

28.02.2013 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області прийнято рішення у справі №208/1293/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПП"Вогник", ОСОБА_2 , треті особи: Управління головного архітектора міста, ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" про визнання за ОСОБА_1 права власності на самочинно збудований торговий павільйон, загальною площею 67,4 кв.м., до складу якого входить; торговий зал 65,5 м.кв., санвузол 1,9 кв.м., площа настройки 79,9кв.м., який розташований по АДРЕСА_2 , з подальшою реєстрацією у відповідних органах державної реєстрації та отриманням окремої юридичної адреси .

12.04.2013 зареєстровано Декларацію про готовність об`єкту до експлуатації № ДП 30 «Будівництво торгового павільйону» (замовник - ОСОБА_1 ).

У подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу №1574 від 05.08.2016, №1558 від 04.08.2016 торговий павільйон, розташований за вказаною вище адресою, придбаний ТОВ з ІІ "НЗ-Інвест" у ОСОБА_1 (т.1, а.с. 29-32).

06.06.2017 ТОВ з II «НЗ-Інвест» подано до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлової будівлі торгового павільйону в магазин продовольчих товарів та непродовольчих товарів, та службове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ».

ТОВ II НЗ-Інвест, як власник нерухомого майна - торгового павільйону за адресою; АДРЕСА_1 , в червні - липні 2017 року провів реконструкцію нежитлової будівлі торгового павільйону в магазин продовольчих та непродовольчих товарів та службове приміщення, відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ДП 40 від 14.07.2017 ввів вказані об`єкти в експлуатацію (т.1, а.с. 27-28).

Наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради від 31.07.2017 № 28 "ОД" скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 12.04.2013 № ДП 30, у зв`язку з поданням недостовірних відомостей, а саме ОСОБА_1 у розділі декларації «Інформація про земельну ділянку», зазначив договір оренди земельної ділянки Приватного підприємства «Вогник» від 11.02.2005, державна реєстрація від 17.02.2005 №02043 (т.1, а.с. 25).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 16.01.2019, рішення Заводського районного суду від 28.02.2013 у справі №208/1293/13-ц скасовано, в позові ОСОБА_1 про визнання права власності на самочинно збудований торговий павільйон відмовлено (т.1, а.с. 16-17).

ТОВ з II «НЗ-Інвест» здійснило поділ самочинно збудованого торгового павільйону, в результаті якого утворилися об`єкти нерухомого майна: приміщення магазину продовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 та службове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 .

При цьому, позивач зазначає, що реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу приписів ч. 2 ст. 376 ЦК України, не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного.

Разом з тим, на теперішній час скасовані правовстановлюючі документи на нерухоме майно торговий павільйон, за адресою: АДРЕСА_1 - рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.02.2013 по справі №208/1293/13-ц та декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 30 від 12.04.2013.

Крім того, в обґрунтування своїх доводів позивач посилається на висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №964/05-20 від 13.06.2020, відповідно до якого будівництво об`єкту «Магазин продовольчих та непродовольчих товарів зі службовими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_1 , впритул до об`єкту «Будівля будинку побуту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (окремо стояча 5-ти поверхова будівля загальною площею 4254,5 кв.м. та підвальне приміщення), не відповідає діючим державним будівельним нормам та правилам у галузі будівництва (т.1, а.с. 18-23).

Також позивач зазначає, що на теперішній час земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у його фактичному користуванні, ПП «Вогник» сплачує земельні платежі, рішення міської щодо вилучення земельної ділянки з користування ПП «Вогник» не приймались.

Так, рішенням Дніпродзержинської міської ради від 17.06.2016 №203-08/VII позивачу надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 , орієнтовною площею 0,2027га для розміщення будинку побуту « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відповідний проект землеустрою був розроблений, одержано відповідні погодження передбачені ст. 186-1 Земельного кодексу України, проведено реєстрацію земельної ділянки та присвоєно відповідний кадастровий номер.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 09.12.2016, виданого відділом Держгеокадастру у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за заявою ПП «Вогник», в Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :02:016:0450 площею 0,2027га за адресою: м. Кам`янське, просп. Свободи, 32 із цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови за видом використання для розміщення будівлі будинку побуту « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:016:0450 знаходилося самочинно збудоване нерухоме майно відповідачів, але державна реєстрація нерухомого майна не була скасована, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020 по справі № 904/6241/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніком" до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Дніпропетровська область, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Кам`янська міська рада, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне підприємство Вогник про скасування реєстрації земельної ділянки та зобов`язання скасувати запис, скасована державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :02:016:0450.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права обґрунтовано неможливістю відведення земельної ділянки для обслуговування належної ПП "Вогник" на праві власності будівлі, у зв`язку з тим, що, за його твердженням, самочинне будівництво торгового павільйону було здійснено на земельній ділянці, яка була передана для проходів, під`їздів, площадок, тобто на земельній ділянці, яка необхідна для обслуговування нерухомого майна -будівлі будинку побуту "Лада".

Позивач зазначає, що цей спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо реєстрації права власності відповідачів на нерухоме майно, оскільки правомірності здійснення третьою особою реконструкції нерухомого майна, на яке скасовані правовстановлюючі документи рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.02.2013 по справі №208/1293/13-ц та декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 30 від 12.04.2013.

За вказаних обставин, позивач вважає, що обрав ефективний спосіб захисту свого порушеного права, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності відповідачів на зазначене нерухоме майно дозволить позивачу одержати у користування земельну ділянку для обслуговування належної йому будівлі будинку побуту "Лада" із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані записи про реєстрацію права власності ТОВ "Уніком" на нерухоме майно приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, будинок 32Г та про реєстрацію права власності ТОВ "Універсал-Холдинг" на нерухоме майно службове приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, будинок 32В, порушують право ПП «Вогник» на одержання у користування земельної ділянки для обслуговування належної йому будівлі будинку побуту "Лада".

При цьому доводи позивача на підтвердження необхідності скасування вказаних записів зводяться до того, що:

- реконструкція нерухомого майна за адресою: м. Кам`янське, просп. Свободи, 32А, на яке скасовані правовстановлюючі документи - рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.02.2013 по справі №208/1293/13-ц та декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 30 від 12.04.2013, здійснена третьою особою ТОВ з ІІ «НЗ-Інвест» неправомірно;

- нерухоме майно торговий павільйон, що реконструйований у магазин продовольчих та непродовольчих товарів та службове приміщення за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, просп. Свободи, 32А, поділ якого здійснений третьою особою ТОВ з ІІ «НЗ-Інвест», та в результаті якого утворилися об`єкти нерухомого майна: приміщення магазину продовольчих товарів за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське. пр-т Свободи, буд. 32Г та службове приміщення за адресою: пр-т Свободи, буд. 32В, що належать відповідачам є самочинно збудованим;

- будівництво об`єкту "Магазин продовольчих та непродовольчих товарів зі службовим приміщенням" за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, просп. Свободи, 32А впритул до об`єкту "Будівля будинку побуту "Лада" не відповідає діючим державним будівельним нормам та правилам у галузі будівництва;

- відповідачі зайняли частину земельної ділянки позивача, якою він користується для обслуговування будівлі будинку побуту "Лада", при цьому ПП "Вогник" є правомірним користувачем цієї земельної ділянки.

Господарський суд зазначає, що з огляду на предмет спору для його правильного вирішення насамперед необхідно встановити факт наявності або відсутності у державного реєстратора законних підстав для внесення оскаржуваних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прав на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952) передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону № 1952 не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення як підстави виникнення права власності не має.

Таким чином, державна реєстрація визначає лише момент виникнення права власності і є завершальною стадією юридичного складу набуття права власності за наявності юридичних фактів, що вимагаються законом для виникнення права власності.

Близький за змістом правовий висновок неодноразово сформульований Верховним Судом, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6, від 08.08.2019 у справі № 909/472/18, від 29.04.2020 у справі № 911/1455/19.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи,

- державна реєстрація права власності ТОВ «Унікум» на нерухоме майно приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, будинок 32Г, проведена державним реєстратором на підставі: протоколу серія та номер: 14, виданий 13.10.2017, видавник: загальні збори учасників ТОВ "Унікум"; протокол реєстрації, серія та номер: 1, виданий 13.10.2017, видавник: загальні збори учасників ТОВ "Унікум"; протокол, серія та номер: 236, виданий 13.10.2017, видавник: загальні збори учасників ТОВ II "НЗ-Інвест"; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 17.10.2017, видавник: ТОВ ІІ"НЗ-Інвест"; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37760953 від 25.10.2017 12:38:24, приватний нотаріус Рохман Людмила Анатоліївна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.

- державна реєстрація права власності ТОВ "Універсал-Холдинг" на нерухоме майно службове приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, будинок 32В, проведена державним реєстратором на підставі: рішення серія та номер: 1/17, виданий 13.10.2017, видавник: власник Приватного підприємства "Універсал-Холдинг"; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 17.10.2017 видавник: ТОВ II" НЗ-Інвест", ПП "Універсал-Холдинг"; протокол серія та номер: 237, виданий 13.10:2017, видавник: Загальні збори учасників ТОВ II «НЗ-Інвест»; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37751497 від 25.10.2017 12:52:09, приватний нотаріус Рохман Людмила Анатоліївна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Господарський суд зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності проведених реєстраційних дій, позивачем до матеріалів справи не надано, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для скасування спірних записів з огляду на неправомірність дій державного реєстратора щодо внесення оскаржуваних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, господарський суд зазначає таке.

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 по справі № 904/2471/19 у позові Приватного підприємства Вогник до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями НЗ-Інвест про визнання неправомірною та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ДП 40 від 14.07.2017 відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 по справі № 904/2471/19 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вогник" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 у справі № 904/2471/19 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 у справі № 904/2471/19 залишено без змін.

Суди по справі № 904/2471/19 дійшли висновків, що «…з моменту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з якою пов`язується закінчення будівництва об`єкта містобудування, вона вичерпала свою дію….». «…Разом з тим, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення…»

«…Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, що об`єкт, про готовність якого оскаржується декларація, є самовільним та розташований на фундаменті об`єкта нерухомості, який належить позивачу.

Так, матеріалами справи підтверджується реєстрація права власності у Єдиному державному реєстрі речових прав на торговий павільйон, який придбано Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-Інвест" та щодо якого проводилась реконструкція, за наслідками якої зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта № ДП 40 від 14.07.2017.

Оскільки після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення, доводи апелянта щодо самочинності об`єкта відхиляються апеляційним господарським судом…»

Крім того, питання наявності порушень прав позивача об`єктами нерухомості за адресами: АДРЕСА_1 та 32В були предметом судового розгляду у справі №904/2061/18.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 у справі №904/2061/18 відмовлено в позові Приватного підприємства "Вогник" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніком", Приватного підприємства "Універсал-Холдинг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Кам`янська міська рада про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні Приватному підприємству "Вогник" земельною ділянкою і в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, а саме будинком побуту "Лада", розташованим по АДРЕСА_4 , шляхом демонтування (знесення) приміщення магазину продовольчих товарів за адресою: пр. Свободи, будинок 32Г і службового приміщення за адресою: пр. Свободи, будинок 32В у м.Кам`янському.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.01.2019 №904/2061/18 вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 №904/2061/18 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.01.2019 залишено без змін.

За висновком господарського суду, з якими погодилися суд апеляційної інстанції та Верховний Суд, відсутні підстави для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, оскільки позивач (Приватне підприємство "Вогник") не підтвердив належними доказами його прав на спірну земельну ділянку, а також не довів наявності перешкод для користування та розпорядження належним йому на праві власності об`єктом нерухомості.

За приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, господарський суд враховує висновки, викладені у вищевказаних судових рішеннях, що набрали законної сили, при вирішенні спору у даній справі №904/6845/20.

Таким чином, підстави позову, на які посилається позивач, щодо неправомірності проведення реконструкції нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , самовільності забудови та щодо порушення прав позивача на землю, були предметом розгляду в інших судових справах та господарським судом надана належна оцінка таким підставам.

Крім того, господарський суд констатує, що станом на час розгляду справи позивачем не надано належних доказів на підтвердження користування земельною ділянкою, в тому числі доказів щодо сплати земельних внесків за її користування. При цьому, посилання позивача на проведення роботи з укладення договору оренди та сплату відповідних платежів за землю не є належним доказом на підтвердження такого землекористування.

Посилання позивача на невідповідність будівництва об`єкту "Магазин продовольчих та непродовольчих товарів зі службовим приміщенням" за адресою: АДРЕСА_1 впритул до об`єкту "Будівля будинку побуту "Лада" діючим державним будівельним нормам та правилам у галузі будівництва, що, на думку позивача, підтверджується висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №964/05-20 від 13.06.2020, відхиляється судом з таких підстав.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження своїх тверджень позивачем надано до матеріалів справи висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №964/05-20 від 13.06.2020, складений судовим експертом Харченко В.В. за замовленням ПП «Вогник».

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що на вирішення експерта поставлені наступні питання:

1. Визначити до якої ступені вогнестійкості відноситься об`єкт "Магазин продовольчих та непродовльчих товарів зі службовим приміщенням", за адресою: АДРЕСА_4 .

2. Визначити до якої ступені вогнестійкості відноситься об`єкт "Будівля будинку побуту " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (окремо стояча 5-ти поверхова будівля загальною площею 4254,5м2 та підвальне приміщення), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 .

3. Яка повинна бути протипожежна відстань від об`єкту "Будівля будинку побуту " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (окремо стояча 5-ти поверхова будівля загальною площею 4254,5м2 та підвальне приміщення) за адресою АДРЕСА_4 до об`єкту "Магазин продовольчих та непродовльчих товарів зі службовим приміщенням", за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно вимогам діючих державних будівельних норм та правил у галузі будівництва.

4. Чи відповідає діючим державним будівельним нормам та правилам у галузі будівництва збудований об`єкт "Магазин продовольчих та непродовльчих товарів зі службовим приміщенням", за адресою: АДРЕСА_4 , впритул до об`єкту "Будівля будинку побуту " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (окремо стояча 5-ти поверхова будівля загальною площею 4254,5м2 та підвальне приміщення) за адресою АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст.1 Закону України Про судову експертизу судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

За приписами ч. 1-4 ст.98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

За нормами ст.104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Тобто, висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів. Висновок експерта не є обов`язковим для суду, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили. Експертний висновок оцінюється судом сукупно з іншими доказами.

Метою оцінки є з`ясування можливості використання даного висновку як джерела фактів, на яких ґрунтується вирішення справи по суті, і водночас самих цих фактів як доказів. Як будь-які інші докази, висновок експерта оцінюється на предмет його допустимості, належності, достовірності та достатності для вирішення справи.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 16.05.2018 по справі №910/21025/16.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судового експерта Харченко В.В., суд знаходить його таким, що не є належним доказом на підтвердження обставин, які покладено позивачем в якості підстав позову, оскільки питання, які досліджувалися у вказаному висновку експерта стосуються об`єктів нерухомості, які не є предметом дослідження у даній справі.

Крім того, надаючи оцінку обраного позивачем способу захисту порушеного права, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №923/364/19 та від 16.06.2020 у справі №904/1221/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі №469/1044/17).

За змістом ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Тому суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Господарський суд зазначає, що Законом України від 05.12.2019 № 340-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Так, відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, господарський суд вважає, що з 16.01.2020, тобто на час звернення позивача із даним позовом до суду, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак позивачем обрано спосіб захисту, який у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

За таких обставин господарський суд зазначає, що у зв`язку із викладенням статті 26 Закону України № 1952 у новій редакції згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, наразі чинне законодавство взагалі не передбачає скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а навпаки визначає, що такі відомості не підлягають скасуванню або вилученню.

З огляду на вищевикладене, господарський суд доходить висновку про неефективність обраного позивачем способу захисту та відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства "Вогник" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніком" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-Холдінг" про скасування записів про державну реєстрацію права власності - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 18.06.2021

Суддя І.А. Рудь