ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07.06.2021 Справа № 914/553/21
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Товуз вино, м. Київ
про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 914/553/21
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Товуз вино, м. Київ
до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів
про стягнення заборгованості у розмірі 143 592, 17 грн
Суддя Манюк П.Т.
За участю секретаря Альховської І.Б.
Представники сторін не з`явилися
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/553/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Товуз вино до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 143 592, 17 грн.
06.05.2021 господарським судом прийнято рішення у даній справі, яким позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товуз вино суму в розмірі 145 862, 17 грн, з яких: 137 698, 76 грн заборгованості; 1 996, 96 грн інфляційних втрат; 1 045, 00 грн 3% річних; 2 851, 45 грн пені; 2 270, 00 грн судового збору.
26.05.2021 на адресу суду надійшла заява представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 300 грн та поновлення строку на подання доказів. Ухвалою суду від 28.05.2021 вказану заяву прийнято та її розгляд призначено на 07.06.2021.
В судове засідання 17.02.2020 представники сторін не з`явилися, представник позивача просив розглядати заяву за його відсутності, а відповідач не повідомив причин неявки представника.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 124 ГПК України, разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести з зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
У позовній заяві та доданих до неї документах позивачем не було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, та зазначено лише що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести до закінчення розгляду справи, становить 12 300, 00 грн.
Як передбачено в ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За умовами ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Суд зауважує, що за умови подання стороною, до закінчення судових дебатів у справі, заяви про вирішення питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення, відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 238 ГПК України, суд в резолютивній частині рішення вказує про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати. Однак, суд зазначає, що позивач не подав відповідної заяви та доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у строк, визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Судом також встановлено, що на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу останнім долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 15.02.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Мартиненко В.В.; копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 15.02.2021 № 15/02/21; копія акту від 17.05.2021 приймання виконаних робіт/надання послуг за договором про надання правової допомоги від 15.02.2021 № 15/02/21; копія платіжного доручення від 16.02.2021 № 1653. Як вбачається із вказаних документів, акт приймання-передачі адвокатських послуг сторонами було підписано 17.05.2021, а оплата послуг адвоката була проведена позивачем 16.02.2021, в той час як рішення у справі № 914/553/21 було прийнято судом 06.05.2021.
Як вбачається зі змісту рішення суду від 06.05.2021 у справі № 914/553/21, у рішенні суд вирішив питання розподілу судових витрат у вигляді судового збору, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. Оскільки позивач не надав суду доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу до прийняття рішення у справі, у судові засідання представники сторін не з`являлися, тому у рішенні суду від 06.05.2021 у справі № 914/553/19 не вирішувалось питання про розподіл зазначених судових витрат.
В той же час, згідно з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 14.11.2018 у справі № 910/8682/18, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Варто зауважити, що інститут додаткового рішення (ст. 244 ГПК України) передбачений законодавцем з метою виправлення судом допущених при ухваленні рішення недоліків, пов`язаних з неповнотою, неясністю і неточністю судового рішення. Зокрема, згідно з положеннями ч. 1 ст. 244 ГПК України, підставами для ухвалення додаткового рішення є невирішення судом питання про судові витрати.
Процедура ухвалення рішення про розподіл судових витрат, докази про які сторона на змогла з поважних причин подати до закінчення судових дебатів, достатньо суттєво відрізняється від процедури ухвалення додаткового рішення, як це передбачено ст. 244 ГПК України. Та обставина, що в силу ч. 3 ст. 221 ГПК України суд ухвалює додаткове рішення, не змінює наведений вище висновок.
В клопотанні про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, позивачем заявлено вимогу про поновлення строку на подання доказів, у зв"язку з чим суд зазначає таке.
Як передбачено ч. 1, 4 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
За наведених обставин, оскільки, позивачем не доведено поважність причин пропуску встановленого процесуального строку для подання доказів щодо розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката, та не подано заяви в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 129 ГПК України суд не вбачає правових підстав для поновлення такого строку.
Оскільки станом на момент прийняття рішення від 06.05.2021 у справі № 914/553/21 позивачем не було подано доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, та не подано заяви відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, а деякі докази виникли лише 17.05.2021 (акт приймання-передачі адвокатських послуг), у суду не було підстав для вирішення питання розподілу таких витрат, тому на даний час суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви позивача щодо ухвалення додаткового рішення, в порядку ст. 244 ГПК України, про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, як таких, що не були вирішені судом при ухваленні основного рішення.
Таким чином, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку прийняти додаткове рішення, яким відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:
1. Відмовити в задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Товуз вино про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.
2. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено 14 червня 2021 року.
Суддя П.Т. Манюк