ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021м. ДніпроСправа № 904/2963/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОСТМЕТ"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕТІНСЕРВІС ГРУП"

про стягнення 471484,10грн., з яких 420000,00грн. основної заборгованості; 23323,63грн. пені; 5799,26грн. трьох процентів річних; 22361,21грн. інфляційних втрат (договір поставки №0220 від 29.05.2020)

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОСТМЕТ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 16.03.2021 за вих.№10/2021 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕТІНСЕРВІС ГРУП" (далі - відповідач) про стягнення 471484,10грн., з яких 420000,00грн. основної заборгованості; 23323,63грн. пені; 5799,26грн. трьох процентів річних; 22361,21грн. інфляційних втрат (договір поставки №0220 від 29.05.2020).

Судові витрати по справі позивач просить стягнути з відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/2963/21 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2021.

Ухвалою від 29.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 27.04.2021.

27.04.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 26.04.2021 за вих.№б/н про відкладення розгляду справи через неможливість підготувати відзив, у зв`язку з неотриманням позовної заяви. Ухвалою від 27.04.2021 клопотання відповідача від 26.04.2021 за вих.№б/н про відкладення розгляду справи задоволено.

Ухвалою від 27.04.2021 підготовче засідання відкладено на 18.05.2021.

17.05.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 13.05.2021 за вих.№13/05, якою позовні вимоги підтримує та просить розглядати справи за відсутності позивача. Ухвалою від 18.05.2021 заяву позивача від 13.05.2021 за вих.№13/05 про розгляд справи без участі представника задоволено.

Ухвалою від 18.05.2021 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 16.06.2021.

В судове засідання, яке відбулося 16.06.2021, сторони не забезпечили явку представників.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено повний текст рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

29.05.2020 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки №0220 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити покупцю товар, а покупець прийняв на себе зобов`язання його прийняти та оплатити.

Зокрема по специфікації №10 від 13.08.2020 на суму 540777,60грн. здійснено поставку товару, що підтверджується видатковою накладною №43 від 02.09.2020 на суму 504489,60грн.

Товар прийнято відповідачем по довіреності №041 від 31.08.2020 без будь-яких зауважень та заперечень щодо кількості та якості поставленого товару.

Відповідач частково оплатив поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим залишилася заборгованість у розмірі 420000,00грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за період прострочення з 20.10.2020 по 15.03.2021 на суму 1645,48грн.;

- три проценти річних за період прострочення з 20.10.2020 по 15.03.2021 на суму 5799,26грн.;

- інфляційні втрати за період прострочення з 20.10.2020 по 15.03.2021 на суму 22361,21грн.

СТРОК ДЛЯ ПОДАЧІ ВІДЗИВУ.

Ухвалу від 29.03.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 14.04.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 15.04.2021.

Відповідачу в ухвалі від 29.03.2021 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву по 29.04.2021.

Станом на 16.06.2021 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відзив не надійшов.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладення договору. 2. Природа договору. 3. Факт поставки товару. 4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості. 5. Правомірність нарахування пені. 6. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, постачальник) та відповідачем (далі - відповідач, покупець) (разом іменовані - сторони) укладено договір поставки №0220 від 29.05.2020 (далі - договір).

Предмет договору. Постачальник передає, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити металопродукцію (далі - товар) в кількості, передбаченій Додатком №1 (специфікації). Термін поставки, ціна, номенклатура, технічні вимоги до товару, кількість, визначаються Додатком №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Ціни, вказані в Додатку №1 (специфікаціях), дійсні протягом 7 банківських днів від дати оформлення специфікації (пункт 1.1 договору).

Ціна договору. Ціна за одиницю виміру товару та загальна вартість договору визначається узгодженим додатком (специфікаціями) до цього договору, є його невід`ємною частиною (пункт 3.3 договору).

Строк. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє по 31.12.2021 (пункт 8.2 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Вказані положення кореспондуються із положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт поставки товару.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.1 договору врегульовано, що поставка товару здійснюється на умовах: FCA - склад Запорізька область, Вільнянський район, с.Люцерна, вулиця Сонячна, 4а для поставок автомобільним транспортом (терміни розуміються в редакції Incoterms 2010) покупець зобов`язаний подати автотранспорт під завантаження протягом 10 робочих днів з моменту отримання факсимільного повідомлення про готовність товару до відвантаження зі складу постачальника. Датою поставки вважається дата, зазначена в товарно-транспортній накладній.

В якості додатку №1 до договору між сторонами підписано специфікацію №10 від 13.08.2020 на суму 540777,60грн.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 504489,60грн., що підтверджується видатковою накладною №43 від 02.09.2020 на суму 504489,60грн.

Видаткову накладну №43 від 02.09.2020 на суму 504489,60грн. підписано представниками обох сторін та скріплено відповідними печатками підприємств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Отже, факт поставки товару визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3 специфікації №10 від 13.08.2020 на суму 540777,60грн. визначено умови оплати: 100% за фактом поставки протягом 45 календарних днів з моменту постачання.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити його вартість.

За видатковою накладною №43 від 02.09.2020 на суму 504489,60грн. строк оплати настав 19.10.2020, з урахуванням частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України та того, що 45 календарний день припадає на неділю - 18.10.2020, а отже вихідний день.

Строк оплати є таким, що настав.

Відповідач частково оплатив існуючу заборгованість.

Доказів оплати товару в сумі 420000,00грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідачем не надано.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 420000,00грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування пені.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3 договору визначено, що у разі прострочення оплати товару за цим договором, постачальник не несе відповідальності за прострочення поставки товару, а покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, діючої в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення оплати.

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував пеню за період прострочення з 20.10.2020 по 15.03.2021 на суму 1645,48грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

6. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (статті 525, 526 Цивільного кодексу України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за період прострочення з 20.10.2020 по 15.03.2021 на суму 5799,26грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за період прострочення з 20.10.2020 по 15.03.2021 на суму 22361,21грн.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 14, 73, 74-80, 86, 91, 129, 194, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОСТМЕТ" (Україна, 69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСАНДРА ПИВОВАРОВА, будинок 4; Ідентифікаційний код 38965914) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕТІНСЕРВІС ГРУП" (Україна, 53200, Дніпропетровська обл., місто Нікополь, ВУЛИЦЯ КРАСНОДОНСЬКА, будинок 74; Ідентифікаційний код 40042486) про стягнення 471484,10грн., з яких 420000,00грн. основної заборгованості; 23323,63грн. пені; 5799,26грн. трьох процентів річних; 22361,21грн. інфляційних втрат (договір поставки №0220 від 29.05.2020) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕТІНСЕРВІС ГРУП" (Україна, 53200, Дніпропетровська обл., місто Нікополь, ВУЛИЦЯ КРАСНОДОНСЬКА, будинок 74; Ідентифікаційний код 40042486) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОСТМЕТ" (Україна, 69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСАНДРА ПИВОВАРОВА, будинок 4; Ідентифікаційний код 38965914) 420000,00грн. (чотириста двадцять тисяч грн. 00 коп.) основної заборгованості; 23323,63грн. (двадцять три тисячі триста двадцять три грн. 63 коп.) пені; 5799,26грн. (п`ять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять грн. 26 коп.) трьох процентів річних; 22361,21грн. (двадцять дві тисячі триста шістдесят одна грн. 21 коп.) інфляційних втрат; 7072,26грн. (сім тисяч сімдесят дві грн. 26 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Дата підписання та складення повного судового рішення 16.06.2021.

Суддя І.В. Петренко