ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1576/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

при розгляді справи за позовом: Приватного підприємства "Вендинг Кволіті" (вул. Василя Стуса, 2-Д, м. Одеса, 65033)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бурана Валерія Олексійовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 250143,52 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Попова О.А.;

від відповідача: Марушевский Д.Л.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Вендинг Кволіті" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Бурана Валерія Олексійовича, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь основний борг в сумі 205541,10 грн та інфляційні нарахування в сумі 44602,42 грн.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу №01/07/13 ПТ від 01.07.2013 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар згідно з видатковою накладною №271 від 31.05.2017.

28.09.2020 від відповідача на електронну адресу суду за вх. № 25627/20 надійшло клопотання (а.с.130-133, т.1), згідно з яким відповідач просив суд призначити у цій справі почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: 1) чи виконано підпис від імені Бурана Валерія Олексійовича у документі видаткова накладна №271 від 31.05.2017, тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою ?; 2) чи належить підпис, вчинений на видатковій накладній №271 від 31.05.2017, ОСОБА_1 , чи іншій особі ? В обґрунтування клопотання про призначення у справі експертизи відповідач посилався на те, що він не підписував договір та накладну, на підставі якої за твердженням позивача було здійснено спірну поставку, між цим відповідач зазначив, що видаткова накладна фактично є єдиним доказом, на підставі якого заявлені позовні вимоги, а тому відповідач наголосив на необхідності для вирішення спору встановити обставину підписання/не підписання договору та накладної відповідачем. Оскільки для встановлення цих обставин необхідні знання у сфері іншій, ніж право, відповідач наполягав на необхідності призначення експертизи, наголошуючи при цьому, що жодною зі сторін не надано суду висновку експерта з цих питань.

Крім цього, 05.10.2020 у судовому засіданні ОСОБА_1 було надано суду письмові пояснення (а.с.146, т.1), в яких останній заперечив факт отримання від позивача товару за видатковою накладною від 31.05.2017 №271 та факт підписання цієї накладної. Між цим ОСОБА_1 пояснив суду, що він був працівником позивача з оформленням підприємницької діяльності, при цьому печатка відповідача була в розпорядженні бухгалтерії позивача.

Також, 05.10.2020 відповідачем було подано відзив на позов (а.с.150-155, т.1), в якому останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що: відповідач не отримував товар від позивача за видатковою накладною від 31.05.2017 №271 та не підписував її; відповідач звертає увагу суду, що з дати поставки, яка зазначена у накладній, минуло три роки, натомість позивачем не вживалось жодних дій для стягнення з відповідача спірних коштів; договором, на який посилається позивач, передбачено, що розрахунок за товар здійснюється виключно у виді попередньої оплати, що не узгоджується з доводами позивача та посилання на здійснення поставки без оплати; видаткова накладна, на яку посилається позивач, не відповідає вимогам первинного документу; відповідач наголошує, що позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження своїх вимог та факту реальності господарської операції, окрім договору та накладної, які відповідач не підписував; обраний позивач спосіб захисту у виді стягнення коштів не є належним, оскільки за умовами договору, на який посилається позивач, право власності на товар від продавця до покупця переходить з моменту оплати товару.

19.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.175-197, т.1), в якій останній позовні вимоги повністю підтримав, наголосивши, що: додатково про факт здійснення поставки спірного товару свідчить подання позивачем з реєстрацією в ЄРПН податкової накладної та здійснення позивачем оплати до державного бюджету суми податку на додану вартість за наслідками звітного податкового періоду у 2017 році щодо спірної поставки; позивач наголосив, що здійснення поставки за відсутності попередньої оплати, як це передбачено договором, не звільняє відповідача від обов`язку сплатити кошти за отриманий від позивача товар; позивач наполягає на тому, що видаткова накладна від 31.05.2017 №271 має всі необхідні реквізити первинного документу, які дозволяють ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції; матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач звертався до правоохоронних органів із заявою про факт викрадення чи втрати печатки.

30.10.2020 від відповідача на електронну адресу суду надійшли письмові заперечення (а.с.206-213, т.1), в яких останній пояснив суду, що починаючи з 2007 року відповідач працював у позивача як штатний працівник, при цьому на вимогу позивача був оформлений як фізична особа-підприємець, між цим він ніколи не контролював свою господарську діяльність як ФОП та не мав доступу до свого рахунку та до печатки. Як пояснює відповідач, в червні 2019 року він звільнився з підприємства позивача через наявність заборгованості із заробітної плати, після чого позивач ініціював судовий процес з метою залякування як відповідача, так і інших працівників. Відповідач наголошує, що за час його співпраці з позивачем, він не отримав від позивача жодного товару, при цьому при звільнені відповідача позивач не заявив про наявність у відповідача заборгованості, а навпаки зазначив про наявність у підприємства заборгованості перед відповідачем з виплати заробітної плати. Відповідач наполягає на тому, що позивач не довів наявності у спірних відносинах сторін факту поставки товару та здійснення господарської операції, а тому за цих обставин та враховуючи, що відповідач не підписував накладну, на яку посилається позивач, підстави для задоволення позову відсутні.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені до відповідача вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача проти позову повністю заперечував, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.06.2020 позовну заяву Приватного підприємства "Вендинг Кволіті" було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви.

Враховуючи усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, ухвалою суду від 30.06.2020 позовну заяву Приватного підприємства "Вендинг Кволіті" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1576/20; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "23" липня 2020 о 15год. 30хв.

23.07.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до "07" вересня 2020 о 15год. 00хв., про що представника позивача було повідомлено під розписку, а відповідача шляхом направлення ухвали в порядку ст.120 ГПК України.

Ухвалою суду від 07.09.2020 судом було витребувано у Приватного підприємства "Вендинг Кволіті" оригінали: 1) договору купівлі-продажу товару від 01.07.2013 №01/07/13; 2) видаткової накладної від 31.05.2017 №271.

Крім цього, 07.09.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до 28 вересня 2020 о 12год.00хв.

У судовому засіданні 28.09.2020 судом було протокольно оголошено перерву до « 05» жовтня 2020 о 12год.30хв.

05.10.2020 судом у судовому засіданні судом було постановлено протокольну ухвалу про перехід зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Крім цього, 05.10.2020 суд протокольно відклав підготовче засідання на « 30» жовтня 2020 о 16год.15хв.

Ухвалою суду від 30.10.2020 у справі 916/1576/20 було призначено експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Вказаною ухвалою перед експертом/-ами поставлено наступне питання: чи виконано підпис від імені Бурана Валерія Олексійовича в графі отримав видаткової накладної від 31.05.2017 №217 (а.с.126, т.1) тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? Крім цього, вказаною ухвалою судом було зупинено провадження у справі №916/1576/20 до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою суду від 22.12.2020, у зв`язку з надходженням клопотання судового експерта, судом було поновлено провадження у справі №916/1576/20 з 11.01.2021; призначено у справі судове засідання на "11" січня 2021 о 13:45; викликано сторін та особисто ОСОБА_1 в засідання суду; направлено Фізичній особі-підприємцю Бурану Валерію Олексійовичу рахунок для здійснення оплати вартості експертизи від 14.12.2020 № 20-7172(41) на суму 5883,84 грн; встановлено строк для здійснення оплати рахунку до 06.01.2021; зобов`язано сторін надати суду у строк до 11.01.2021 (13:45) вільні зразки підписів Бурана Валерія Олексійовича, достовірно виконаних ним самим у оригіналах різних документів, які не пов`язані з даною справою, у тому числі максимально наближених за часом виконання до досліджуваного документу (до червня 2017) на 10-15 арк. Ухвалою суду від 11.01.2021 судом було, зокрема, додано до переліку питань, що поставлені перед експертом у справі №916/1576/20 при призначенні почеркознавчої експертизи, питання: чи виконано підпис від імені Бурана Валерія Олексійовича в графі ФЛП В.А. Буран, розділі 9 договору купівлі-продажу від 01.07.2013 №01/07/13 ПТ (а.с.138, т.1) тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою ? Також, згідно з вказаною ухвалою судом було направлено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали справи №916/1576/20 для проведення експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.10.2020; зобов`язано Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України повернути матеріали справи №916/1576/20 після закінчення проведення експертизи або у випадках, встановлених законом, коли проведення експертизи виявилось неможливим; провадження у справі №916/1576/20 зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

Приймаючи до уваги надходження до суду 18.03.2021 висновку судового експерта та усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у цій справі, ухвалою суду від 29.03.2021 провадження у справі було поновлено з 19.04.2021; підготовче засідання у справі призначено на "19" квітня 2021 об 11:00; викликано сторін у засідання суду та запропоновано надати суду письмові пояснення з урахуванням висновку експерта.

19.04.2021 суд протокольно ухвалив продовжити строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на « 21» травня 2021 о 14:00.

21.05.2021 судом було проголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до « 07» червня 2021 о 16:00.

Крім цього, під час розгляду справи, ухвалами від 31.08.2020, 23.09.2020, 29.10.2020, 11.01.2021, 19.04.2021 та від 25.05.2021 судом було забезпечено участь представника відповідача у судових засіданнях в режимі відеоконференції відповідно до ст.197 ГПК України.

У судовому засіданні 07.06.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Як встановлено судом, позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за поставлений відповідачу товару згідно з видатковою накладною від 31.05.2017 №271 та відповідно до умов договору купівлі-продажу №01/07/13 ПТ від 01.07.2013.

На підтвердження обставини здійснення спірної поставки позивач надав суду наступні докази:

1. Договір купівлі-продажу від 01.06.2013 №01/0713 ПТ (а.с.12-15, 33-36, 135-138, т.1), в якому зазначено, що він укладений між ПП «Вендинг Кволіті» (продавець) та ФОП Бураном В.А. (покупець). За змістом цього договору продавець зобов`язується передати у власність покупця за його попередніми заявками, а покупець прийняти та оплатити інгредієнти для виготовлення гарячих напоїв в асортименті (товар). Повне найменування товару, асортимент, ціна одиниці, кількість, загальна вартість, зазначаються у видатковій накладній, яка оформлюється на кожну партію товару та являється невід`ємною частиною цього договору. За умовами п.2.2. договору покупець здійснює 100% передоплату вартості партії товару. За змістом п.п.4.4., 4.5. договору передача товару оформлюється видатковою накладною, яка підписується та засвідчується печатками повноважених представників сторін. Разом з товаром передається наступна документація: сертифікат відповідності/якості, накладні тощо. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту оплати повної вартості товару. Розділ 9 договору місцезнаходження, реквізити та підписи сторін, містить, зокрема, такі відомості: продавець ПП «Вендинг Кволіті», підписант від продавця директор Е.С. Зиядінов, підпис, печатка ПП «Вендинг Кволіті»; покупець ФОП Буран Валерій Олексійович, підписант від покупця ФОП Буран В.О., підпис, печатка ФОП Буран В.О.

2. Видаткову накладну від 31.05.2017 №271 (а.с.16, 37, 126, т.1), в якій зазначені відомості щодо здійснення поставки товару на підставі договору купівлі-продажу на загальну суму 205541,10 грн. Згідно з цією видатковою накладною постачальником товару зазначено ПП «Вендинг Кволіті», покупцем ФОП Буран В.О., накладна містить відомості щодо відбитків печаток позивача та відповідача, підписи у графі «від постачальника» та «отримав».

3. Податкову накладну з квитанцією від 31.05.2017 (а.с.139-141, т.1) на підтвердження обставини подання позивачем та реєстрації в ЄРПН податкової накладної та здійснення позивачем оплати до державного бюджету суми податку на додану вартість щодо спірної поставки. Податкова накладна містить, зокрема, відомості про постачальника ПП «Вендинг Кволіті», сума поставки 205541,10 грн, отримувач (покупець) відомості не зазначені, при цьому наявні відомості, що накладна не підлягає наданню отримувачу (покупцю). Також позивачем надано реєстр виданих та отриманих податкових накладних за звітний період травень 2017 року (а.с.177-184, т.1), в якому містяться, зокрема, відомості про покупця ФОП Буран В.О. із зазначення суми поставки - 205541,10 грн та податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2017 з квитанцією (а.с.184-194, т.1).

4. Оборотно-сальдову відомість з бухгалтерського обліку позивача за 30.05.2017 31.05.2017 (а.с. 195, т.1).

Між цим, заперечуючи щодо позовних вимог позивача, відповідач наполягав на тому, що він не отримував від позивача товар на спірну суму та не підписував видаткову накладну від 31.05.2017 №271, а також зазначив про вірогідність того, що підпис від імені Бурана В.О. на договорі купівлі-продажу від 01.06.2013 №01/0713 ПТ виконаний не відповідачем, а іншою особою.

З врахуванням того, що при вирішенні даного спору необхідно надати оцінку запереченням відповідача, а для встановлення обставини підписання/не підписання відповідачем видаткової накладної від 31.05.2017 №271 та договору купівлі-продажу від 01.06.2013 №01/0713 ПТ необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, суд призначив у цій справі почеркознавчу експертизу.

Так, 25.02.2021 судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз було складено висновок експерта №20-7172 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи №916/1576/20 (а.с.58-62, т.2), яким встановлено, що: 1) підпис від імені Бурана Валерія Олексійовича, розміщений у видатковій накладній від 31.05.2017 №271 у графі «отримав» (а.с.126, т.1), виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою; 2) підпис від імені Бурана Валерія Олексійовича, розміщений у розділі 9 договору купівлі-продажу від 01.06.2013 №01/0713 ПТ у графі «ФЛП В.А. Буран» (а.с.138, т.1), виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою. При цьому при здійснені дослідженні у описовій частині висновку експерт вказав, що оцінка результатів порівняльного дослідження дозволяє стверджувати, що встановлені розбіжні ознаки стійкі, суттєві, виходять за межі варіантів ознак підписного почерку ОСОБА_1 та достатні для висновку про виконання досліджуваних підписів від імені Бурана В.О., розміщених у вищевказаних накладній та договорі, не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Водночас, під час розгляду справи відповідач пояснював суду, що він з 2007 року по червень 2019 працював у позивача як штатний працівник, при цьому на вимогу позивача був оформлений як фізична особа-підприємець, але відповідач ніколи не контролював свою господарську діяльність як ФОП, не мав доступу до свого рахунку та до печатки, доступ до яких мав позивач. На підтвердження цих обставин відповідач надав суду такі докази:

1. Трудову книжку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 06.01.2011 відповідач був прийнятий на роботу в ПП «Вендинг Кволіті» на посаду торгового представника з окладом відповідно до штатного розпису та звільнений із займаної посади 30.11.2012.

2. Гарантійний лист (а.с.147, т.1), згідно з яким ПП «Вендинг Кволіті» в особі директора Мартинюка І.А. гарантує ОСОБА_1 виплату грошових зобов`язань відповідно до штатного розпорядку компанії у строк до 20.08.2019, а також обхідний лист працівника, який звільняється з компанії від 14.06.2019 (а.с.148, т.1), що складений згідно зі змістом цього листа у зв`язку зі звільненням працівника ОСОБА_1 та звіт про стан проектів/задач (акт приймання-передачі справ) від 12.06.2019 (а.с.149, т.1).

Крім цього, у якості зразків підписів ОСОБА_1 останнім для проведення експертизи були подані додаткові матеріали (а.с.167-173, 215-216, т.1; а.с.25-32, т.2).

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

За змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, станом на 31.05.2017) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (в редакції, станом на 31.05.2017 (далі Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2.4. Положення первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.5. Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно з ст. 58-1 ГК України (в редакції, станом на 31.05.2017) суб`єкт господарювання може мати печатки. Для виготовлення печаток одержання будь-яких документів дозвільного характеру не передбачається.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За умовами ч.ч.1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.4 ст.74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст.104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Позиція суду

Предметом позову у цій справі є вимога ПП «Вендинг Кволіті» про стягнення з ФОП Бурана В.О. заборгованості в сумі 205541,10 грн та інфляційних нарахувань в сумі 44602,42 грн, яка, за твердженнями позивача, виникла у зв`язку з несплатою відповідачем коштів за поставлений позивачем товар відповідно до видаткової накладної від 31.05.2017 №271.

Так, під час розгляду справи відповідач заперечив як обставину отримання від позивача товару на спірну суму за накладною від 31.05.2017, так і обставину підписання особисто Бураном В.О. цієї накладної та договору купівлі-продажу від 01.07.2013 №01/07/2013, на який позивач посилається як на підставу наявності між сторонами договірних відносин. З врахуванням цих заперечень відповідача та поданого останнім клопотання, суд призначив у справі почеркознавчу експертизу, за результатом проведення якої експерт дійшов до висновку, що: підпис від імені Бурана Валерія Олексійовича, розміщений у видатковій накладній від 31.05.2017 №271 у графі «отримав» (а.с.126, т.1), виконаний не самим Бураном Валерієм Олексійовичем, а іншою особою; 2) підпис від імені Бурана Валерія Олексійовича, розміщений у розділі 9 договору купівлі-продажу від 01.06.2013 №01/0713 ПТ у графі «ФЛП В.А. Буран» (а.с.138, т.1), виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Приймаючи до уваги, що з матеріалів справи та пояснень сторін суд не встановив наявності підстав для відхилення вищевказаного висновку експерта, а також враховуючи, що на спростування цього висновку позивач жодного доказу суду не подав, суд, при вирішенні спору між сторонами, керується тим, що подані позивачем на підтвердження заявлених вимог видаткова накладна від 31.05.2017 №271 та договір купівлі-продажу від 01.07.2013 №01/07/2013

є такими, що не були підписані відповідачем. За цих обставин суд доходить до висновку, що видаткова накладна від 31.05.2017 №271 не відповідає наведеним вище вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів, оскільки не містить підпису покупця, а тому ця видаткова накладна не може бути беззаперечним доказом факту поставки товару.

Так, за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

Між цим, Верховний Суд при здійснені перегляду у касаційному порядку судових рішень у подібних правовідносинах неодноразово наголошував, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а тому у розгляді справ, у яких необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій. Крім цього, фактичне здійснення господарської операції повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі.

Як було встановлено судом, на підтвердження факту поставки товару на спірну суму та його отримання відповідачем позивач, окрім договору купівлі-продажу від 01.07.2013 №01/07/2013 та видаткової накладної від 31.05.2017 №271, надав суду податкову накладну, реєстр виданих та отриманих податкових накладних, податкову декларацію та складену позивачем оборотно-сальдову відомість.

Разом з цим, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 10.12.2020 у справі №910/14900/19 дійшов висновку, що самі лише податкові накладні та декларації не є безумовними доказами реальності здійснених господарських операцій з поставки товару, не можуть бути єдиними доказами підтвердження факту реального постачання товару покупцю та його прийняття ним, та як докази можуть оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі. Між цим, подана позивачем оборотно-сальдова відомість фактично є внутрішнім документом бухгалтерського обліку позивача, натомість не є первинним документом бухгалтерського обліку відповідно до вищевказаних вимог законодавства, який підтверджує факт здійснення господарської операції з поставки товару на спірну суму.

Отже, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, врахувавши, що окрім видаткової накладної від 31.05.2017 №271, яка не підписувалась відповідачем та не відповідає вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження здійснення господарської операції з поставки товару на спірну суму, а також подані відповідачем докази на підтвердження правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що за вірогідністю доказів у їх сукупності позивачем не доведено обставину здійснення поставки товару згідно видаткової накладної від 31.05.2017 №271.

При цьому суд зазначає, що з врахуванням встановлених обставин щодо підписання видаткової накладної та договору від імені відповідача іншою особою, а не самим відповідачем, відсутності в матеріалах справи доказів реального руху активів внаслідок господарської операції зі спірної поставки (джерело походження товару, товарно-транспортні накладні, замовлення покупця, сертифікати якості/кількості товару, тощо), а також з огляду на природу правовідносин сторін, сама лише наявність на договорі та видатковій накладній відбитку печатки ФОП Бурана В.О. не свідчить достовірно про те, що поставка товару на спірну суму дійсно відбулась.

За вищевикладених обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат

За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов позивача не підлягає задоволенню, сплачений останнім при поданні позову судовий збір в сумі 3752,16 грн слід покласти на позивача, а також стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати, пов`язані з проведенням експертизи у цій справі, в розмірі 5883,84 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір за подання позову в розмірі 3752,16 грн покласти на позивача.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Вендинг Кволіті" (вул. Василя Стуса, 2-Д, м. Одеса, 65033, ) на користь Фізичної особи-підприємця Бурана Валерія Олексійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 5883 /п`ять тисяч вісімсот вісімдесят три/грн 84 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 17 червня 2021 р.

Суддя Д.О. Бездоля