ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 справа № 914/1095/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. за участю секретаря судового засідання Зусько І.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ЛАЙТ ПРОДЖЕКТ», м.Полтава

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ ЛЮКС ТОРГОВИЙ ДІМ», м. Дрогобич Львівської області

про стягнення 128 786,35 грн

За участю представників сторін: не з`явилися

Судові процедури

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ЛАЙТ ПРОДЖЕКТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ ЛЮКС ТОРГОВИЙ ДІМ» про стягнення 128786,35 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23.04.2021 справу №914/1095/21 передано на розгляд судді Кидисюку Р.А.

Ухвалою суду від 27.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи по суті призначено на 25.05.2021.

В судовому засіданні 25.05.2021 суд ухвалив відкласти судове засідання з розгляду справи по суті на 08.06.2021.

Сторони явки повноважних представників в судове засідання 08.06.2021 не забезпечили.

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем помилково за відсутності будь-яких правових підстав перераховано на рахунок кошти на загальну суму 117600,00 грн. Відповідач у свою чергу безпідставно одержані кошти не повернув.

Заперечення відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, як і будь-яких доказів на спростування позиції позивача, про наявність таких не повідомив, хоча про відкриття провадження у справі був належним чином повідомлений.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Обставини справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Лайт Проджект» перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю «Промінь Люкс Торговий Дім» за платіжним дорученням № 4273 від 03.09.2020 р. 100 000,00 гривень (сто тисяч грн. 00 коп.) з призначенням платежу «оплата за світло діод модуль згідно рах. № СФ-0000015 від 02.08.2020 у сумі 83333,33 грн., ПДВ 20% - 16 666,67 грн» та за випискою по рахунку № НОМЕР_1 від 03.09.2020 у сумі 17 600,00 гривень (сімнадцять тисяч шістсот грн. 00 коп.) з призначенням платежу «часткова оплата за світлодіодний модуль згідно рах.№15 від 02.09.2020, у т.ч. ПДВ 20% - 2933,33 грн.».

В позовній заяві позивач зазначив, що перерахунок коштів на загальну суму 117600,00 грн було здійснено помилково, оскільки жодних господарсько-договірних зобов`язань з поставки товару між позивачем і відповідачем на час здійснення платежів не існувало.

23.03.2021 позивач звернувся до відповідача із Вимогою за вих.№29 від 23 березня 2021 року про повернення безпідставно одержаних коштів, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідач доказів повернення коштів позивачу не надав.

Суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Позиція суду

Статтею 1212 Цивільного Кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (постанова Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц).

З матеріалів справи вбачається, що позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 117600,00 грн, а саме:

- за платіжним дорученням № 4273 від 03.09.2020 р. 100 000,00 гривень (сто тисяч грн. 00 коп.) з призначенням платежу «оплата за світло діод модуль згідно рах. № СФ-0000015 від 02.08.2020 у сумі 83333,33 грн., ПДВ 20% - 16 666,67 грн»;

- за випискою по рахунку № НОМЕР_1 від 03.09.2020 у сумі 17 600,00 гривень (сімнадцять тисяч шістсот грн. 00 коп.) з призначенням платежу «часткова оплата за світлодіодний модуль згідно рах.№15 від 02.09.2020, у т.ч. ПДВ 20% - 2933,33 грн.».

Відповідач доказів повернення вказаних коштів позивачу не надав, як і доказів укладення між сторонами Договору купівлі-продажу тощо.

Зважаючи на те, що договір, на виконання якого були перераховані грошові кошти, у будь-який спосіб укладено не було, у відповідача відсутні належні правові підстави володіння зазначеними грошовими коштами. Такі обставини відповідачем не заперечені та не спростовані доказами про підставність набуття ним спірних коштів.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Скерована 23.03.2021 на адресу відповідача вимога позивача за вих.№29 від 23 березня 2021 року про повернення у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги 117600,00 грн безпідставно набутих коштів залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) Велика Палата Верховного Суду відзначила, що «у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим висновком. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК».

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку розміру позовних вимоги позивач просить стягнути з відповідача 9055,20 грн інфляційних нарахувань за період з 04.09.2020 по 31.03.2021 та 2131,15 грн 3 % річних за період з 04.09.2020 по 13.04.2021.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що його здійснено правильно у відповідності до законодавства України.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача у позовному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 117600,00 грн, 9055,20 грн інфляційних нарахувань та 2131,15 грн 3 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, доказів повернення позивачу безпідставно набутих коштів чи спростування вимог позивача не подав, про наявність таких не повідомив.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача коштів, які безпідставно набуті.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжними дорученням №144 від 14.04.2021.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 7000,00 грн витрат на правову допомогу. На підтвердження фактичного понесення заявлених витрат до матеріалів справи долучено копію договору №21 про надання правової допомоги від 11.03.2021, оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1039194 від 13.04.2021, копію звіту №1 про надання правової допомоги від 13.04.2021, копію акту наданих послуг №1 від 13.04.2021, копію платіжного доручення про оплату за надання правової допомоги №145 від 14.04.2021. До складу наданих адвокатом послуг входять, зокрема, заходи по збору доказів, консультування щодо характеру спірних відносин, підготовка позовної заяви.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5, 6 ст.126 Кодексу).

З огляду на викладене, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ ЛЮКС ТОРГОВИЙ ДІМ» (ідентифікаційний код 40242846; 82100, Львівська обл., місто Дрогобич, ВУЛИЦЯ ЙОСИПА ЛЕВИЦЬКОГО, будинок 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ЛАЙТ ПРОДЖЕКТ» (ідентифікаційний код 40067081; 36008, Полтавська обл., місто Полтава, вул.Автобазівська, будинок 7) 117600,00 грн (сто сімнадцять тисяч шістсот гривень) безпідставно набутих коштів, 9055,20 грн (дев`ять тисяч п`ятдесят п`ять гривень 20 копійок) інфляційних нарахувань та 2131,15 грн (дві тисячі сто тридцять одна гривня 15 копійка) 3 % річних 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору та 7000,00 грн (сім тисяч гривень) витрат на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 14.06.2021.

Суддя Р.А. Кидисюк