ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Справа № 918/91/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача - адвокат Комаха В.В.

відповідача - Бондаренко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "Анико" на рішення господарського суду Рівненської області від 05.04.2021р. у справі №918/91/21 (повний текст складено 05.04.2021р., суддя Андрійчук О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "Анико"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення 66 871,07 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 05.04.2021р. у справі №918/91/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "Анико" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення 66 871,07 грн задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "Анико" 3 322,19 грн 3 % річних та 6 644,91 грн інфляційних.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 26,16 грн 3% річних, 40 617,93 грн пені та 16 259,88 грн штрафу відмовлено.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "Анико" 338,23 грн судового збору.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що штрафні санкції згідно ч. 2 ст. 231 ГПК України застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій (що кореспондується з п. 9.1. договору), у даній справі з боку відповідача допущене прострочення у виконанні грошового зобов`язання, а отже, підстав для застосування ч. 2 ст. 231 ГК України немає, позов у частині стягнення пені і штрафу задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "Анико" звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження. Скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 05.04.2021р. у справі №918/91/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 40 617,93 грн. пені та 16 259,88 грн. штрафу і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово- промислова компанія "Анико" та стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" суму пені за договором поставки №53-122-01-20-09199 від 07.02.2020р., що складає 40617,93 грн 93 коп. та штраф за прострочення платежу за договором поставки №53-122-01-20-09199 від 07.02.2020р., що складає 16 259,88 грн 88 коп. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" суму сплаченого судового збору.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що оскаржуване рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом першої інстанції невірно трактуються положення ч. 2 ст. 231 ГК України.

Зокрема, скаржник зазначає, що Договором №53-122-01-20-09199 від 07.02.2020р. розмір штрафних санкцій за невиконання/неналежне виконання господарського зобов`язання відповідачем не визначений. На думку скаржника, у даному випадку застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені та/або штрафу, передбачених ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, є можливим, оскільки законом прямо передбачений розмір штрафних санкцій, за порушення строків виконання господарського зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту і пеня та/або штраф, у даному випадку, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань сторонами, а не тільки за невиконання негрошового зобов`язання. Суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про те, що позивач посилався на ч. 6 ст. 231 ГК України в обґрунтування своїх вимог, оскільки позивач жодного разу не посилався на ч. 6 ст. 231 ГК України в обґрунтування своїх вимог.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2021р. поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "Анико" на рішення господарського суду Рівненської області від 05.04.2021р. у справі №918/91/21. Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

24.05.2021р. на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "Анико" надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників сторін з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому засіданні всіх обставин справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021р. задоволено клопотання позивача. Призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні із повідомленням учасників справи. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.06.2021р.

25.05.2021р. на адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, наведених в ній.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В прохальній частині апеляційної скарги скаржник оскаржує рішення господарського суду Рівненської області від 05.04.2021р. лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 40 617,93 грн. пені та 16 259,88 грн. штрафу.

Враховуючи приписи ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог в частині відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог про стягнення 40 617,93 грн. пені та 16 259,88 грн. штрафу.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.02.2020р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (замовник) укладено договір поставки № 53-122-01-20-09199 (договір), за п. 1.1. якого позивач (постачальник) в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується поставити і передати у власність відповідача (замовника) продукцію, а замовник, у свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору.

Відповідно до п. 11.1. договору він уважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками. Строк дії цього договору по 31.12.2020, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені цим договором, - до спливу гарантійних строків.

За п. 1.2., 1.4 договору предметом поставки за цим договору є товар: 31220000-4, реле, який передбачений специфікацією № 1 до цього договору, рік виготовлення - 2019-2020.

Згідно з п. 2.1 - 2.4 договору ціна продукції, що поставляється за цим договором, становить 225 850,00 грн, крім того ПДВ - 45 170,00 грн. Загальна сума договору становить 271 020,00 грн. Кількість товару та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації №1 (додаток № 1) до цього договору. Ціна на продукцію є остаточною і змінам не підлягає.

Пунктом 3.1 договору сторонами погоджено строк поставки продукції: позиції специфікації 18-22, 26, 28-31 у 2020 році до 06.03.2020, а позиції специфікації 1-17, 23-25, 27, 32, 33 у 2020 році до 01.06.2020. Продукція поставляється на умовах DDP згідно з «Інкотермс-2010». Місце поставки та вантажоодержувач: 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК" Енергоатом".

У розділі 4 договору сторони погодили, що кількість та асортимент продукції визначається специфікацією до цього договору. Якість продукції повинна відповідати нормативно - технічній документації виробника, установленій на такий тип продукції, технічним вимогам (додаток № 2 до договору) і підтверджується документацією про якість.

Розділом 8 договору передбачено порядок передачі та приймання продукції. Так приймання продукції за кількістю та якістю (вхідний контроль) здійснюється відповідно до вимог Стандарту ДП "НАЕК «Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017, при наявності товарно-супровідних документів, передбачених п. 8.2. договору, а саме: товарно-супровідні документи, що надаються постачальником при здійсненні поставки продукції: видаткова накладна або накладна, або інший документ, який підтверджує якість продукції. Успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідними актами та ярликами на придатну продукцію згідно зі Стандартом ДП "НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017. Датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем. Перехід права власності на продукцію за договором відбувається в момент поставки продукції за умови наявності належним чином оформлених товарно-супровідних документів. У випадку виявлення замовником під час приймання продукції невідповідностей щодо кількості, якості, комплектності, відсутності або неналежного оформлення супровідних документів постачальник зобов`язаний усунути виявлені невідповідності протягом 20 днів з моменту отримання письмового повідомлення (вимоги) від замовника. У випадку неусунення виявлених невідповідностей протягом вказаного строку, постачальник сплачує замовнику штрафні санкції, передбачені п. 9.1. договору. Сплата штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за договором. Постачальник зобов`язаний скласти електронну податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) протягом терміну, встановленого п. 201.10 ПК України, та протягом 2-х календарних днів з дати реєстрації податкової накладної надати замовнику електронну квитанцію про реєстрацію шляхом направлення її на електронну адресу замовника.

Пунктом 9.3. договору передбачено, що якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим.

На виконання умов договору 04.03.2020 позивач здійснив поставку першої партії продукції згідно з специфікацією № 1 - реле на суму 84 744,00 грн, що підтверджується накладною № 200304/02 від 04.03.2020, 27.05.2020 та 01.06.2020 здійснено поставку другої партії продукції, що підтверджується накладними № 200527/01 від 27.05.2020 на суму 131 244,00 грн, № 200601/01 від 01.06.2020 на суму 19 992,00 грн та № 200601/02 від 01.06.2020 на суму 35 040,00 грн, а всього на загальну суму 271 020,00 грн.

Відповідно до п. 6.1., 6.2. договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації позивачем податкової накладної у ЄРПН шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно з СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС». Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5- ти робочих днів з дати оформлення ярлика.

У порушення умов договору відповідач здійснив часткову оплату за поставлену продукцію на суму 169 476,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 4188 від 15.05.2020 (зараховано на рахунок позивача 18.05.2020) на суму 38 736,00 грн, № 6850 від 13.08.2020 на суму 20 000,00 грн, № 9471 від 23.10.2020 на суму 26 008,00 грн, № 10926 від 02.12.2020 на суму 3 612,00 грн, № 223 від 15.01.2021 на суму 81 120,00 грн.

Залишок непогашеного основного боргу станом на день звернення до суду першої інстанції становив 101 544,00 грн (271 020,00 грн - 169 476,00 грн).

Після звернення позивача до суду першої інстанції та відкриття провадження відповідачем сплачено суму основного боргу в розмірі 101 544,00 грн, на підтвердження чого свідчать платіжні доручення № 2633 на суму 14 280,00 грн, № 2632 на суму 32 232,00 грн, № 2866 на суму 35 040,00 грн та № 2867 на суму 19 992,00 грн, у зв`язку з чим провадження в цій частині закрито.

Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем відсутній.

Позивач неодноразово (07.05.2020, 05.06.2020, 09.062020 та 28.09.2020) звертався до відповідача з листами, претензіями про оплату боргу та з попередженням про те, що у разі непогашення боргу позивач вимушений буде звернутися до суду із відповідним позов, що спричинить додаткові витрати для відповідача.

За недотримання відповідачем умов договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення 40 617,93 грн пені, 16 259,88 грн штрафу, 3 348,35 грн 3 % річних та 6 644,91 грн інфляційних.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, відповідач вартість поставленого позивачем товару сплатив у повному розмірі, у тому числі після відкриття провадження у цій справі.

Колегія суддів зазначає, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із несвоєчасною оплатою товару за договором поставки та відповідальністю за порушення строків оплати за поставлений товар, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір неустойки за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування неустойки, або містить умову про те, що пеня та штраф нараховується відповідно до чинного законодавства, сума неустойки може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Умовами договору (розділ 9), якими врегульовано відповідальність за порушення виконання сторонами зобов`язань, не установлено права позивача на нарахування пені та штрафу (їх розміру та порядку нарахування). Так само відсутній розмір пені та штрафу за несвоєчасні розрахунки за поставлений товар у законодавчих актах (ЦК України, ГК України тощо).

Щодо посилання позивача на ч. 2 ст. 231 ГК України, то остання визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019р. у справі №904/4156/18.

Отже, штрафні санкції за вказаною нормою застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій (що кореспондується з п. 9.1. договору), у той час як у цій справі з боку відповідача допущене прострочення у виконанні грошового зобов`язання, а отже, підстав для застосування ч. 2 ст. 231 ГК України немає.

За таких обставин відсутні підстави для застосування такої міри відповідальності як штраф та пеня за відсутності конкретно визначеного її розміру в договорі та законі, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується із скаржником, що позивач позовну заяву не обґрунтовував ч. 6 ст. 231 ГК України. Проте, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково зазначив, що ч. 6 ст. 231 ГК України на яку посилається позивач на обґрунтування розміру нарахованих штрафу та пені, не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України), а відтак не може бути застосована у цьому випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваних пені та штрафу.

Колегія суддів зазначає, що таке твердження місцевого господарського суду не призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Таким чином, доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "Анико" на рішення господарського суду Рівненської області від 05.04.2021р. у справі №918/91/21 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 05.04.2021р. у справі №918/91/21 в частині відмови у стягненні 40 617,93 грн пені та 16 259,88 грн штрафу залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Матеріали справи №918/91/21 повернути до господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "17" червня 2021 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.