ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
18.06.2021 Справа №905/705/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
про стягнення 94 185,00 грн., -
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №НЮс-01/158 від 09.04.2021 до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення штрафу у розмірі 94 185,00грн. за неправильно зазначену у накладній масу вантажу на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційного акту №463003/96 від 08.10.2020 в ході контрольної перевірки маси вантажу на попутній станції Пологи Придніпровської залізниці у вагоні №53511275 виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №51083582, а отже неправильно вказано останнім масу вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.3, 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.10, п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, п.2.1, п.2.2, п.2.3 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.
06.05.2021 від представників позивача через канцелярію суду надійшло клопотання №13-04/295 від 30.04.2021 про долучення до матеріалів справи копії посадової інструкції №24/ДНМ інженера 2 категорії сектору актово-претензійної роботи Пришелець А.В., посадових інструкцій агента комерційного станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці (код КП 3415) ОСОБА_2 , начальника району (вантажного) станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці (код КП 1226.2) ОСОБА_3 , заступника начальника станції Миколаїв-Вантажний з вантажної та комерційної роботи (код КП 1226.2) Кратасюка О.О. та комерційного акта №463003/96/236 від 08.10.2020.
Одночасно в клопотанні наведено обґрунтування у підтвердження повноважень осіб, що склали та підписали розрахунок до позовної заяви, засвідчили відомості у розділі «Є» комерційного акта за номером 463003/96/236 від 08.10.2020, зазначено про допущення позивачем технічної помилки у тексті позовної заяви, а саме щодо зазначення номерів комерційного акта №463003/96/226 від 25.10.2020 та №463003/96/266, вказано, що вірним номером комерційного акта є №463003/96/236 від 08.10.2020, який фактично додано до матеріалів справи.
Відзив на позовну заяву відповідачем не надано.
ІІ. Процесуальні дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/705/21 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 22.04.2021 прийнято позовну заяву №НЮс-01/158 від 09.04.2021 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/705/21; визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено позивачу надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 21.05.2021; документи на підтвердження повноважень Пришелець А.В. на здійснення розрахунку суми штрафу згідно ст.122 Статуту залізниць України, документи на підтвердження повноважень осіб, що засвідчили відомості у розділі «Є» комерційного акта №463003/96/236 від 08.10.2020, пояснення щодо вказання у позовній заяві, як доказу, що підтверджує обставини, на які посилається позивач, комерційного акта за №463003/96/226 від 25.10.2020 та №463003/96/266, враховуючи, що як додаток до позову вказано і фактично представлено суду копію комерційного акта №463003/96/236 від 08.10.2020, у строк згідно ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, а саме не більш ніж 10 днів з дня вручення даної ухвали суду; встановлено відповідачу надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 14.05.2021, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; роз`яснено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Представлені позивачем документи долучено до матеріалів справи.
Пояснення позивача, викладені у клопотанні №13-04/295 від 30.04.2021, прийнято судом та враховано під час розгляду справи по суті.
Ухвалу про відкриття провадження у справі було скеровано на зареєстровану юридичну адресу відповідача та отримано останнім, про що свідчать наявне в матеріалах справи зворотне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Одночасно, ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.04.2021 розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який створений для відкритого безоплатного цілодобового доступу на офіційному вєб-порталі судової влади України до судових рішень.
Відповідачем відзив не представлено, жодних пояснень та клопотань суду не надано.
Так, враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, сплив строку, встановленого відповідачу для надання відзиву на позовну заяву, відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, ґрунтуючись на положеннях ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
У жовтні 2020 року на адресу одержувача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шіппінг», м.Маріуполь Донецької області, зі станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці відбулось відправлення Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» за залізничною накладною №51083582, зокрема у вагоні №53511275, вантажу чавун передільний рядовий.
Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена вантажовідправником на вагонних вагах (150т), заводський №160870072 тип:СВ-150000В/2 (тензо) (3).
08.10.2020, згідно акта загальної форми №5342, на транзитній станції Пологи Придніпровської залізниці вагон №53511275 відчеплено у зв`язку з комерційною несправністю, вказано, що буде дослано по дорожній досилочній накладній.
За даними акта загальної форми №1364/1П від 08.10.2020 на станції Пологи Придніпровської залізниці вагони, зокрема №53511275, передано для контрольного зважування.
За змістом технічного паспорту засобу вимірювальної техніки №89 від 16.11.2012 станції Пологи Придніпровської залізниці тензометричні 150т вагонні ваги тип ВТВ-1СВ №У2051-05 придатні для зважування різних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом, наступний плановий термін профілактичного обслуговування та повірки - 03.12.2020. Відміткою у паспорті підтверджено, що остання огляд-перевірка ваг здійснена 03.09.2020.
У розділі Д комерційного акту також відображено, що контрольне зважування вагона здійснено агентом комерційним Чубар С.В., за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні цього акта, в присутності начальника станції Чистова В.Є., начальника вантажного району Прокопенко Л.О., приймальника поїздів Довбій І.М., ст.ОВР Черниш А.В., провідник відправника ОСОБА_4 . При комерційному огляді вагона було виявлено навантаження згідно документу п.5.5 гл.3 додатка 3 до СМГС. Навантаження навалом, нижче бортів. Виїмки, заглиблення відсутні, окреслення без порушень. Вагон прибув у супроводі провідника відправника ОСОБА_4 Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Перекоса кузова немає, люка закриті. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.
Акт підписано начальником станції Чистовим В.Є., начальником вантажного району Прокопенко Л.О., агентом комерційним Чубарем С.В.
Беручи до уваги відомості, що містить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена вантажовідправником на кранових вагах.
У протоколах зважування вагонів ст.Пологи Придніпровської залізниці від 15.10.2020 містяться дані:
Вагон №64417306 направлено 15.10.2020 зі станції Пологи Придніпровської залізниці на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці за накладною №47087754.
Згідно технічного паспорту засобу вимірювальної техніки вагонних ваг №254 тип ВТВ-1СБ станція Миколаїв-вантажний Одеської залізниці відміткою у паспорті підтверджено, що остання перевірка ваг проведена 11.06.2020.
У розділі «Є» комерційного акту №463003/96/236 від 08.10.2020, що є другим примірником акта №463003/96 від 08.10.2020, міститься відмітка станції призначення Миколаїв Вантажний Одеської залізниці наступного змісту: «Під час видачі вантажу різниці проти цього акту не виявлено».
Дані відомості засвідчено підписами ДСЗМ Кратасюк О.О., аген.ком Олійник В.Д., ДСМ Ряба Ю.В.
Неправильне зазначення у накладній маси вантажу стало підставою для нарахування штрафу та звернення позивача до суду з позовом про його стягнення з відповідача.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.
Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.
Факт укладання договору перевезення вантажу між позивачем та відповідачем, зокрема, у вагоні №53511275 підтверджено залізничною накладною №51083582.
Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).
На підставі Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).
Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.
Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.
Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтверджено підписом представника відправника, про що відображено у графі 55 накладної.
Доказів, що спростовують дане суду не представлено.
Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Отже, для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.
Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.
Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №51083582, засвідчено комерційним актом №463003/96.
Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у п.10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.
При невідповідності відомостей, вказаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.
Комерційний акт №463003/96 від 08.10.2020 підписано належними особами та відмітка про відсутність різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, засвідчена штемпелем станції призначення і підписами осіб, у відповідності до п.10 Правил складання актів.
Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.
В матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті, або що спростовують викладені обставини.
Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст.118 цього Статуту.
Тобто, чинне законодавство України пов`язує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.
Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.
Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, до матеріалів справи не надано.
Окрім того, при застосуванні ст.ст.118, 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі провізної плати.
V. Висновки суду:
Судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.
Виходячи з того, що провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 18 837,00 грн., позивачем, з посилання на ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 94 185,00 грн.
Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.
З огляду на таке, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, до Приватного акціонерного товариства «Меріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст.4, 7, абз.1 ч.3 ст.12, ст.ст.13, 42, 73-80, 86, 129, ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, 233, 236-238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5.Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
6.Повний текст рішення складено 18.06.2021.

Суддя О.В. Кротінова