14.06.2021Справа № 910/4549/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТЛОЗАВОД "КРІГЕР"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИМОВЕНТ ЛТД"
про стягнення 22 314,99 грн,
Суддя О.В. Гумега
секретар судового засідання
Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТЛОЗАВОД "КРІГЕР" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4549/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/4549/21 (повне рішення складено 31.05.2021) позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИМОВЕНТ ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТЛОЗАВОД "КРІГЕР" 20 169,21 грн основної заборгованості, 979,51 грн пені, 243,36 грн 3% річних, 922,91 грн інфляційних втрат та 2 270,00 грн судового збору.

07.06.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі № 910/4549/21 (вих. № 117 від 04.06.2021), відповідно до якої представник позивача просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИМОВЕНТ ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТЛОЗАВОД "КРІГЕР" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Наведена заява направлена до суду засобами поштового зв`язку 04.06.2021.

У період з 08.06.2021 по 11.06.2021 суддя Гумега О.В. перебувала на лікарняному.

Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 910/4549/21 здійснювався у перший робочий день - 14.06.2021.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 3 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

У позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору та витрат на забезпечення професійної правничої допомоги.

Також, позивачем зазначено, що докази на підтвердження понесених витрат будуть надані ним у порядку та строки, визначені ст. 129 ГПК України.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечив проти розміру витрат на правничу допомогу, зазначених позивачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 5 ст. 126 ГПК України до суду не звертався.

При ухваленні рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/4549/20, суд відповідно до приписів ст. 238 ГПК України вирішив питання стосовно розподілу судових витрат, поклавши судовий збір у сумі 2 270,00 грн на відповідача, тоді як підстави для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу у суду були відсутні, оскільки станом на час ухвалення рішення позивачем не подано доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивач заявив до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування цих вимог, позивач надав:

- копію Договору про надання правової допомоги № 22/06 від 22.06.2020, укладеного між ТОВ "КОТЛОЗАВОД "КРІГЕР" (замовник) та адвокатом Вірьовкіним Олександром Ігоревичем (адвокат) (далі - Договір або Договір № 22/06 від 22.06.2020);

- копію Акту № 03 від 04.06.2020 прийому передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 22/06 від 22.06.2020 (далі - Акт № 03 від 04.06.2020), вартість послуг за яким визначена у сумі 5 000,00 грн;

- копію квитанції до прибуткового касового ордера № 04/06 від 04.06.2021 на суму 5 000,00 грн;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЖТ № 000981 від 17.10.2018, виданого адвокату Вірьовкіну Олександру Ігоревичу;

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АМ № 1006113 від 09.11.2020, виданого адвокатом Вірьовкіним Олександром Ігоревичем.

Судом встановлено, що відповідно до змісту п. 1.1 Договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а замовник зобов`язаний оплатити роботи у порядку та строки, обумовлені сторонами в даному договорі.

Згідно з п. 1.2 Договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень, зокрема представляє замовника з усіма правами, які надано законом, зокрема, позивачу, у тому числі з правом пред`явлення позову, підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо.

Відповідно до п. 4.1 Договору було узгоджено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються в Актах прийому передачі наданих послуг. Замовник сплачує винагороду адвокату у готівковому або/чи у безготівковому вигляді на банківський рахунок адвоката. Сума наданих послуг сплачується замовником протягом 3 (трьох) робочих днів з дня підписання акту прийому передачі наданих послуг.

Актом № 03 від 04.06.2020, підписаним ТОВ "КОТЛОЗАВОД "КРІГЕР" та адвокатом Вірьовкіним Олександром Ігоревичем, підтверджується надання адвокатом замовнику послуг з підготовки та подання позовної заяви у справі № 910/4549/21, вартість яких становить 5 000,00 гривень.

Наявною в матеріалах справи копією квитанції до прибуткового касового ордера № 04/06 від 04.06.2021 підтверджується здійснення ТОВ "КОТЛОЗАВОД "КРІГЕР" оплати адвокату Вірьовкіну Олександру Ігоревичу 5 000,00 грн на підставі Договору № 22/06 від 22.06.2020 та Акту № 03 від 04.06.2020.

Суд відзначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідний висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідач не заперечив проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначених позивачем у сумі 5 000,00 грн. При цьому судом враховано, що матеріали справи містять докази направлення позивачем на адресу відповідача заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 910/4549/21 (вих. № 117 від 04.06.2021).

З урахуванням наведеного, беручи до уваги задоволення позову повністю, ступінь складності справи та виконані адвокатом (адвокатським об`єднанням) роботи (надані послуги), принципи справедливості та верховенством права, співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 129 ГПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача в сумі 5 000,00 грн.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 233, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідачльністю "КОТЛОЗАВОД "КРІГЕР" про ухвалення додаткового рішення по справі № 910/4549/21 (вих. № 117 від 04.06.2021) задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИМОВЕНТ ЛТД" (Україна, 04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 60; ідентифікаційний код 35895180) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТЛОЗАВОД "КРІГЕР" (Україна, 10003, Житомирська обл., місто Житомир, вулиця Покровська, будинок 81; ідентифікаційний код 35299597) 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 14.06.2021.

Суддя О.В. Гумега