РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2021Справа № 910/20859/20

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ МИХАЙЛІВСЬКА, будинок 1/3; ідентифікаційний код 14303572)

до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 1Д; ідентифікаційний код 14360570)

про відшкодування вартості оренди частини приміщення та витрат на електроенергію в розмірі 19 234,36 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року Державне підприємство "Готель "Козацький" Міністерства оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про визнання договору оренди фактично укладеним та відшкодування вартості оренди частини приміщення та витрат на електроенергію в розмірі 19 234,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від відшкодування вартості розміщення банкомату на території позивача та витрат на електроенергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/20859/20 та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач в установлений строк відзив до суду не надав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини4 статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 05.02.2021 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поштове відправлення було отримане відповідачем 19.01.2021 на підтвердження чого в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (трекінг поштового відправлення - 368).

Правом на надання відзиву відповідач не скористався.

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2021, не подав до суду відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом тво директора Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України від 19.05.2020 № 40 АГ призначено службове розслідування щодо перевірки фактів та з`ясування обставин щодо підстав розміщення банкомата ПАТ КБ «Приватбанк» у приміщенні ДП "Готель "Козацький".

Згідно акта службового розслідування ДП "Готель "Козацький" від 21.05.2020 банкомат ПАТ КБ «Приватбанк» було встановлено у вестибюлі готелю 19.02.2020 за згодою попереднього тво директора готелю Клопкова С. Дозвільних документів, на підставі яких здійснено розміщення банкомата, не виявлено. Банкомат був під`єднаний до внутрішньобудинкових мереж із використанням площі приміщення. Кошти за використання площі та електроенергії не сплачувались.

Згідно листа тво директора Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України Клопкова С. від 18.02.2020 № 95, адресованого відповідачу, повідомляється про вжиття заходів з охорони та укріплення банкомата у приміщенні готелю.

06.03.2020 тво директора Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України Клопков С. направив лист № 164 Головному управлінню майна та ресурсів Міністерства оборони України з проханням погодити підписання договору оренди частини нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3, з ПАТ КБ «Приватбанк» для розміщення банкомата ПАТ КБ «Приватбанк», до якого було додано проект договору оренди частини приміщення та акт приймання-передачі.

Згідно з листом Головного управління майна та ресурсів МОУ від 17.03.2020 вих. № 509/9/1860 погодження на підписання договору оренди не отримано, у зв`язку зі змінами в законодавстві.

Позивач направив відповідачу листи від 20.05.2020 № 1276-В6 та від 27.05.2020 № 391, в яких просив надати інформацію про правові підстави встановлення банкомата, а також вимагав компенсацію за функціонування банкомата, а саме: витрати на електроенергію та компенсацію, виходячи із середньої вартості оренди частини приміщення для встановлення банкоматів.

Відповідач з метою встановлення договірних відносин, у відповідь на названі листи, звернувся з проханням провести незалежну оцінку та надати звіт ринкової вартості частини нежитлового приміщення для подальшого розрахунку та визначення орендної плати (лист від 17.06.2020 № Е.К3.0.0.0.0/8-117).

Також відповідач 21.07.2020 подав до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву заяву про зацікавленість щодо укладення договору оренди частини нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3, з метою розміщення банкомата ПАТ КБ «Приватбанк».

15.07.2020 відповідач звернувся до Міністерства оборони України з листом № Е.К3.0.0.0.0/8-127 з проханням надати дозвіл на повернення банкомата до моменту встановлення правових відносин на підставі договору оренди, зважаючи на тривалі терміни погодження та укладання договірних відносин.

07.08.2020 відповідно направлення АТ КБ «Приватбанк» здійснено демонтаж банкомата. Згідно розписки керівника напрямку розвитку та контролю банкоматно-контрольної сітки Печерської філії АТ КБ «Приватбанк» від 07.08.2020 означений банкомат пошкоджень та слідів несанкціонованого злому не мав. Претензій до стану банкомата були відсутні.

Позивач, вважаючи, що усні домовленості та листування між ДП «Готель «Козацький» МОУ та АТ КБ «Приватбанк» є фактом виникнення договірних відносин, що як наслідок є законною підставою визнати укладеним договір оренди у судовому порядку, а також для відшкодування відповідачем суми вартості оренди частини приміщення, де був розміщений банкомат, в тому числі витрати на електроенергію.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Частиною 1 статті 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму, і при розгляді справ застосовуються норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та Господарського кодексів України.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Отже, договір оренди є консенсуальним, тобто вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди у належній формі, оплатним, двостороннім та строковим.

Окрім того, до договорів найму (оренди) застосовуються положення частини третьої статті 179 Господарського кодексу України та частини першої статті 187 Господарського кодексу України, за змістом яких спори, що виникають при укладанні господарських договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону, та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду в разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов. При цьому, Цивільний кодекс України і Господарський кодекс України не містять вичерпного переліку умов, істотних для договорів оренди (найму). ОДнак за змістом статей 759 - 762 Цивільного кодексу України істотними для даного виду договорів є умови про предмет договору, плату за користування майном та строк такого користування.

Щодо договорів оренди державного та комунального майна, то стаття 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", по-перше, визначає послідовну етапність передачі в оренду державного та комунального майна, по-друге, передбачає передачу в оренду державного та комунального майна згідно порядку визначеного Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері реалізації майна (майнових прав, інших активів) або прав на нього на конкурентних засадах у формі аукціонів, у тому числі електронних аукціонів.

Суд акцентує увагу, що надання майна в оренду є однією з форм розпорядження майном, як складової частини права власності, а відтак передавати майно в оренду та приймати участь у орендних правовідносинах, має право власник, або особа, у якої майно перебуває за подібних правових підстав (на праві господарського відання тощо), або особа, наділена власником відповідними повноваженнями в орендних правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління майна та ресурсів МОУ не дало згоди на підписання договору оренди (лист від) 17.03.2020.

Первинні або правовстановлюючі документи, на підставі яких здійснено розміщення банкомата, у матеріалах справи відсутні.

Відповідач розпочав вчинення дій з метою встановлення договірних відносин з позивачем, лише починаючи з 17.06.2020 (лист від 17.06.2020 № Е.К3.0.0.0.0/8-117). А також 21.07.2020 подавав до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву заяву про зацікавленість щодо укладення договору оренди частини нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3, з метою розміщення банкомата ПАТ КБ «Приватбанк», яка залишена без задоволення.

Суд звертає увагу, що незалежно від форми власності об`єкта оренди слід виходити з того, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами або, як у даній справі, із вчинення певних дій з метою укладення договору та за наслідками проведення службового розслідування .

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про визнання договору оренди укладеним слід відмовити, оскільки вимоги позивача фактично зводяться за своїм змістом до встановлення юридичного факту, а відповідний спосіб захисту порушеного права не передбачений частиною другою статті 20 Господарського кодексу України, крім випадків, коли інше встановлено законом або договором.

В той же час, встановлені у даній справі обставини беззаперечно свідчать про недотримання, в першу чергу позивачем, алгоритму та послідовності дій при укладенні договору оренди, що встановлені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", що зумовлює відсутність підстав спонукати відповідача укласти договір всупереч Закону, а також позбавляє Суд можливості вважати, що сторонами був фактично укладений договір.

Позивачем заявлено до відшкодування відповідачем суми вартості оренди частини приміщення, де був розміщений банкомат, в тому числі витрати на електроенергію.

Проте, в обґрунтування заявлених до відшкодування сум позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів в підтвердження вини відповідача та/або порушення відповідачем своїх зобов`язань, у зв`язку з чим й відсутні правові підстави для відшкодування відповідачем заявлених позивачем сум.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на наведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений за подання даного позову, покладається позивача у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ МИХАЙЛІВСЬКА, будинок 1/3; ідентифікаційний код 14303572) до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 1Д; ідентифікаційний код 14360570) про відшкодування вартості оренди частини приміщення та витрат на електроенергію в розмірі 19 234,36 грн - відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на Державне підприємство "Готель "Козацький" Міністерства оборони України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11.06.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ