УХВАЛА

м. Київ

16.06.2021Справа № 910/10819/20

За заявоюПовного товариства "Ломбард заставне товариство "Діамантовий дім" ТОВ "Монета" і Компанії"
проперегляд рішення за нововиявленими обставинами
у справі № 910/10819/20
За позовомФізичної особи-підприємця Андросенко Яни Володимирівни
до Повного товариства "Ломбард заставне товариство "Діамантовий дім" ТОВ "Монета" і Компанії"
про стягнення 507 122, 65 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:не з`явився;
від відповідача:Щербина Я.М. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває заява Повного товариства "Ломбард заставне товариство "Діамантовий дім" ТОВ "Монета" і Компанії" про перегляд рішення від 23.11.2020 у справі № 910/ 10819/20 за нововиявленими обставинами.

08.06.2021 Товариством подано до суду заяву про забезпечення позову відповідно до якої він просить:

- заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Чепурному Віталію Миколайовичу вчиняти будь-які дії по виконавчому провадженню № 65695898;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного Віталія Миколайовича скасувати Постанову про арешт коштів боржника від 04.06.2021 за виконавчим провадженням № 65695898;

- зупинити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі № 910/10819/20 до винесення рішення по заяві про перегляд такого рішення за нововиявленими обставинами.

Безпосередньо в судових засіданнях 11 та 16 червня 2021 представник заявника наполягав на вжитті заходів забезпечення позову.

15.06.2021 від позивача надійшли письмові заперечення на заяву про забезпечення позову.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, беручи до уваги доводи сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (надалі також ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

На обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення заявник стверджує наступне:

- 04.06.2021 ФОП Андросенко Я.В. звернулась із заявою про примусове виконання рішення, а приватним виконавцем Чепурним В.М. 04.06.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про арешт коштів боржника та направлено платіжні вимоги №№ 65695898, 65695898-1, 65695898-2 до банків;

- станом на 08.06.2021 у Повного товариства "Ломбард заставне товариство "Діамантовий дім" ТОВ "Монета" і "Компані" арештовані всі банківські рахунки приватним виконавцем Чепурним В.М. в межах виконавчого провадження 65695898, повністю паралізована господарська діяльність товариства, відсутня можливість дотримуватися трудових гарантій для працівників відповідача щодо оплати праці;

- в діях позивача вбачається необґрунтована та безпідставна активність щодо стягнення з відповідача коштів за рішенням, яке переглядається за нововиявленими обставинами.

Крім того, під час судового засідання представник заявника усно посилалася на п. 10 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України як на наявність інших заходів забезпечення у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заперечуючи проти вжиття заходів забезпечення позивач стверджує, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

За правовою позицією, викладеною в Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року N 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову".

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже - елементом правосуддя.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів боржника з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог заявника.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Спірні правовідносини, які склалися у справі № 910/10819/20 не підпадають під категорії, визначені у Постанові Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"

Щодо посилань на приписи п. 10 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, то суд вважає, що заявником не наведені випадки, які передбачають вжиття таких заходів забезпечення позову.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено права суду першої інстанції зупинити виконання рішення, яке набрало законної сили, а перегляд рішення за нововиявленими обставинами також не є підставою для зупинення виконання рішення.

Право на зупинення виконання судового рішення мають виключно суди апеляційної та касаційної інстанції в установлених законодавством випадках.

У той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що Господарським процесуальним кодексом України передбачено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

При вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд не встановлює наявності чи відсутності порушень у діях органів ДВС.

В силу приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Належними згідно ст. 76 ГПК України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, заявником в обґрунтування поданої ним заяви не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить відповідач.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, за захистом яких такі особи звернулись до суду.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За таких обставин, керуючись приписами ст. ст. 120, 138, 140, 219, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Повного товариства "Ломбард заставне товариство "Діамантовий дім" ТОВ "Монета" і Компанії" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано - 18.06.2021

Суддя Ю.О.Підченко