Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/395/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшен Системс Груп"

про стягнення 54 703,57 грн

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшен Системс Груп" 54703,57 грн., з яких: 49142,29 грн. основного боргу, 3646,75 грн. інфляційних, 1914,53 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 13.04.2021р. відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

За відсутності клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач поставив відповідачу бетонні вироби, а саме: тротуарну плитку в кількості 80,64 м. кв. та бордюр в кількості 256 шт. згідно видаткової накладної № 19923 від 18 грудня 2019 року та товарно-транспортної накладної №Р 19923 від 18.12.2019 року.

Загальна вартість отриманої продукції з доставкою та розвантаженням складає 49142,29 грн. з урахуванням ПДВ. Проте, відповідач не здійснив оплату вартості отриманої продукції, а тому станом на дату подачі позову має заборгованість у розмірі 49142,29 грн.

На підставі ст.625 ЦК України позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1914,53 грн. за період з 19.12.2019р. по 06.04.2021р., а також 3646,75 грн. інфляційних за той же період.

Відповідач, в порядку ст.ст.165, 251 ГПК України, не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву, доводи позивача не спростував.

Слід вказати, що ухвала суду від 13.04.2021р., направлена на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань повернена відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.27-30).

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами ч.1 ст.9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Окрім того, з метою передачі інформації про відкриття провадження у справі, здійснювалися дзвінки на номер телефону НОМЕР_1 , який вказаний в ЄДРПОУ як засіб зв`язку з ТОВ "Констракшен Системс Груп", однак дзвінки залишалися без відповіді (а.с.25).

Разом з тим, копія ухвали про відкриття провадження у справі була надіслана на електронну пршту відповідача, яка вказана в ЄДРПОУ, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач не повідомляв суд про іншу адресу, відмінну від адреси місцезнаходження відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача та повідомлення його про розгляд справи судом.

Відповідно до ст.42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ "Юнігран" поставило ТОВ "Констракшен Системс Груп" товар - тротуарну плитку та бордюр, що підтверджується видатковою накладною №19923 від 18.12.2019р. та товарно-транспортною накладною №Р19923 від 18.12.2019р. (а.с.9, 10).

Разом з тим, у видаткову накладну №19923 від 18.12.2019р. включені вартість послуг з доставки та роботи маніпулятора.

Загальна вартість товару та наданих послуг з доставки та роботи маніпулятора становить 49142,29 грн.

28.01.2021р. позивач направив відповідачу претензію №40 від 26.01.2021р. про сплату заборгованості за отриманий ним товар та надані послуги в сумі 49142,29 грн. (а.с.11-12). Претензія повернулася на адресу відправника з відміткою "адресат відмовився від отримання".

За вказаних обставин Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшен Системс Груп" 54703,57 грн., з яких: 49142,29 грн. основного боргу, 1914,53 грн. 3% річних за період з 19.12.2019р. по 06.04.2021р. та 3646,75 грн. інфляційних за той же період.

У позовній заяві позивач вказує, що правовідносини, що склались між сторонами за правовою природою є правовідносинами по договору поставки, який було укладено у спрощений спосіб шляхом оформлення та підписння видаткової накладної.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як убачається з видаткової накладної №19923 від 18.12.2019р., між сторонами дійсно виникли правовідносини з поставки товару, які регулюються відповідноми нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Разом з тим, видаткова накладна містить інформацію щодо наданих послуг з доставки та роботи маніпулятора та їх вартості, які регулюються нормами глави 63 Цивільного кодексу України.

Отже, між сторонами виникли як правовідносини з поставки товару так і правовідносини щодо надання послуг, що позивачем не було враховано при зверненні до суду з позовом.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст.612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач на підставі видаткової накладної поставив відповідачу товар на суму 43062,29 грн., а також надав послуги з доставки товару та його погрузки на суму 6080,00 грн. (а.с.9).

Загальна вартість отриманого товару та наданих послуг складає 49142,29 грн.

Виходячи з приписів ст. 253 та ч. 1 ст. 692 ЦК України обов`язок з оплати отриманого товару в сумі 43062,29 грн. відповідач мав виконати після його прийняття, тобто 19.12.2019.

Щодо оплати наданих послуг, то враховуючи, що строк виконання обов`язку по оплаті вартості наданих позивачем послуг з доставки та послуг роботи маніпулятора не був встановлений і він не співпадає зі строком сплати вартості отриманого товару, тому згідно ч. 2 ст. 530 ГПК України, відповідач свій обов`язок мав виконати у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача з претензією про сплату заборгованості (а.с.11, 12).

Згідно даних офіційного сайту Укрпошти, а також копії конверту, в якому претензія направлялася відповідачу, поштове відправлення за трекінговим номером 009 не вручене під час доставки 19.02.2021р., у зв`язку з відмовою адресата.

Зважаючи на пред`явлену вимогу, обов`язок оплатити позивачу послуги з доставки та послуги роботи маніпулятора в розмірі 6080,00 грн. у відповідача виник в строк до 26.02.2021р. включно.

Доказів оплати відповідачем коштів в сумі 49142,29 грн, матеріали справи не містять.

Таким чином, у відповідача станом на день звернення до суду існує прострочення в оплаті 49142,29 грн., з яких вартість отриманого товару в сумі 43062,29 грн. та вартість наданих позивачем послуг в сумі 6080,00 грн.

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині оплати коштів за товар та надані послуги в даному випадку покладено на відповідача, і останній не скористався правом подачі відзиву на спростування доводів позивача, не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 49142,29 грн. заборгованості та задовольняє їх в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1914,53 грн. 3% річних за період з 19.12.2019р. по 06.04.2021р. та 3646,75 грн. інфляційних, нарахованих за прострочку виконання грошового зобов`язання в сумі 49142,29 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що при обчисленні періодів прострочення оплати товару та оплати наданих послуг ним не враховано, що між сторонами мали місце різні правовідносини і прострочка в частині оплати послуг з доставки та послуг роботи маніпулятора в сумі 6080,00 грн. виникла з 27.02.2021, тобто після закінчення семиденного строку відведеного для виконання зобов`язання, згідно ч.2 ст.530 ЦК України.

Таким чином, нарахування 3% річних та інфляційних на заборгованість що виникла в результаті несплати вартості отриманого товару в сумі 43062,29 грн. слід проводити за період з 20.12.2019р. по 06.04.2021р. і їх розмір становитиме: 3981,95 грн. інфляційних та 1674,12 грн. 3 % річних, а нарахування 3% річних та інфляційних на суму боргу 6080,00 грн. за надані послуги слід проводити за період з 27.02.2021р. по 06.04.2021р. і за розрахунком суду їх розмір становитиме: 103,36 грн. інфляційних та 19,49 грн. 3% річних.

Загальний розмір 3% річних становить 1693,61грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В стягненні 220,92 грн. 3% річних суд відмовляє, як безпідставно нарахованих.

Загальний розмір інфляційних втрат згідно виконаного судом розрахунку становить 4085,31 грн., тоді як позивачем заявлено до стягнення 3646,75 грн., що є його правом, а тому саме заявлена позивачем сума підлягає стягненню з відповідача.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 54482,65 грн., з яких: 49142,29 грн. основного боргу, 3646,75 грн. інфляційних, 1693,61 грн. 3% річних.

В стягненні 220,92 грн. 3% річних судом відмовлено.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, в порядку п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2260,83 грн. за розгляд позовних вимог про стягнення 54482,65 грн., які задоволені судом, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшен Системс Груп" (12402, Житомирська обл., Житомирський рн., с.Оліївка, вул.Звягельська, 10, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (11634 Житомирська обл., Малинський р-н., смт.Гранітне, вул.Шевченка, 15, ):

- 49142,29 грн. боргу;

- 3646,75 грн. інфляційних;

- 1693,61 грн. 3% річних;

- 2260,83 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам (рек. з пов.)