ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
14.06.2021 Справа №905/70/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.
розглянув без повідомлення сторін заяву про забезпечення позову
у справі №905/70/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкер», м.Кропивницький Кіровоградської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь-Курахове», м.Курахове Мар`їнського району Донецької області
про: стягнення 4707589,86грн заборгованості, 1441945,34грн 20% річних.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Балкер», м.Кропивницький Кіровоградської області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь-Курахове», м.Курахове Мар`їнського району Донецької області, про стягнення 4707589,86грн заборгованості, 1441945,34грн 20% річних. Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.03.2021 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі №905/70/21 за правилами загального позовного провадження.
- накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача в розмірі ціни позову (6149535,20грн);
- заборони відповідачу здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна та відчужувати будь-яким способом все рухоме та нерухоме майно, цінні папери, а також майнові права, що належать йому на праві власності (далі за текстом Заява).
Розглянувши матеріали Заяви, господарський суд
Аналіз приписів процесуальних норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист (поновлення) порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист/поновлення порушених чи оспорюваних прав/інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінку такої відповідності суд здійснює, зокрема, з урахуванням співвідношення прав/інтересу, про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, тому достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Подана Заява обґрунтована тим, що позивач має припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю до моменту винесення рішення, у зв`язку з чим існує загроза виникнення обставин, які істотно ускладнять або взагалі унеможливлять виконання судового рішення у цій справі. Так, позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Електросталь-Курахове» є відповідачем у 12 судових справах майнового характеру на значну грошову суму, що стало наслідком невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеними з контрагентами договорами. Крім того, згідно з даними офіційного веб-сайту Державної податкової служби України відповідач станом на 08.06.2021 має заборгованість зі сплати податків, у зв`язку з чим відповідно до п.88.2. ст.88 Податкового кодексу України у органів державної податкової служби виникло право податкової застави на майно товариства-відповідача. Це дає підстави вважати, що у випадку задоволення позовів, за якими боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Електросталь-Курахове», можуть виникнути обставини, які істотно ускладнять виконання судового рішення у цій справі. Крім того, відповідач тривалий час ігнорує вимоги з приводу належного виконання умов договору №ЕК003/11-017 від 02.01.2018 щодо сплати заборгованості; на претензію №01/15-12/2020 від 15.12.2020 не відповідає. На думку позивача, такі дії свідчать про неналежне та умисне невиконання відповідачем своїх зобов`язань, а також про недобросовісність його поведінки, наслідком якої є висока ймовірність вжиття заходів до уникнення виконання судового рішення. Позивач вважає, що за час розгляду цієї справи відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження належного йому нерухомого або рухомого майна на користь інших осіб, або вчинити будь-які реєстраційні дії щодо свого нерухомого/рухомого майна, або зняти всі свої грошові кошти з банківських рахунків з метою уникнення виконання майбутнього рішення суду у цій справі, а саме сплати позивачу грошових коштів у розмірі 6149535,20грн.
В п.п.23, 26, 27 постанови від 05.09.2019 у справі №911/527/19 Касаційний господарський суд Верховного Суду виклав таку позицію: «Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Зі змісту наведеної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосовуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18)».
Суд вважає, що заборона відповідачу вчиняти певні дії саме щодо його майна також має стосуватися лише майна, що належить до предмета спору.
Предметом позову у справі №905/70/21 є стягнення боргу за поставлений товар та нарахованих на борг 20% річних. В даному випадку немає зв`язку між обраним заявником заходом забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна та відчужувати будь-яким способом все рухоме та нерухоме майно, цінні папери, а також майнові права, що належать йому на праві власності, і позовною вимогою, на забезпечення якої заявник просить вжити такий захід, оскільки нерухоме та рухоме майно відповідача не належить до предмета спору у справі №905/70/21. Отже, заборона відчуження майна відповідача не є ані розумним, ані адекватним, ані співмірним із заявленою позовною вимогою заходом забезпечення.
Зі зробленого судом 11.06.2021 безкоштовного запиту до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про Товариство з обмеженою відповідальністю «Електросталь-Курахове» вбачається, що товариство не перебуває в процесі припинення або ліквідації, не змінювало місце державної реєстрації.
У матеріалах Заяви відсутні документально підтверджені відомості про намір відповідача відчужити своє рухоме чи нерухоме майно.
Суд зауважує, що саме лише посилання на потенційну можливість ускладнення виконання судового рішення та порушення законних прав заявника без наведення належного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення Заяви. Поданими заявником доказами належно не підтверджена та не обґрунтована необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Так, обставини одночасної наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь-Курахове» кількох інших невиконаних зобов`язань і заборгованості зі сплати податків не є беззаперечними доказами умисного вчинення дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання перед заявником.
Крім того, накладення у цій справі арешту на грошові кошти відповідача, навіть у розмірі ціни позову (6149535,20грн) не означає, що заявник буде мати пріоритетне право перед іншими кредиторами на стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь-Курахове».
Отже, позивач не надав належних доказів на підтвердження викладених у Заяві вимог та не довів розумність, адекватність і співмірність обраних ним заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим Заява задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.74, 86, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до п.4 ч.1 ст.255 і ч.8 ст.140 ГПК України може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.256, 257 ГПК України.

Суддя О.М. Шилова

надр. 3 прим.:

1 у справу, 2 сторонам