СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. Справа № 917/1611/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О. , суддя Чернота Л.Ф.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача Соколенко А.В.,

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.1367) та апеляційну скаргу відповідача (вх.1369) на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 12.04.2021 (суддя Іванко Л.А.) у справі №917/1611/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МНТ - АГРО", 02095, м.Київ, вул. Княжий Затон, буд. 21, прим. 566, 567, ідент. код 40464329

до відповідача Селянського (фермерського) господарства "Галина", 38760, Полтавська обл., Полтавський район, с. Микільське, вул. Центральна, буд. 82а, ідент. код 24567757

про стягнення 261 152,72 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МНТ-АГРО" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до селянського (фермерського) господарства "Галина" про стягнення 8100 грн. понесених збитків та штрафу в розмірі 253052,72 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.03.2021 у справі №917/1611/20 в задоволенні позову відмовлено.

Відповідач звернувся до Господарського суду Полтавської області із заявою від 12.03.2021 про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20000 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.04.2021 у справі №917/1611/20 заяву селянського (фермерського) господарства "Галина" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МНТ-АГРО" судових витрат на професійну правничу допомогу по справі 917/1611/20 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МНТ - АГРО" на користь Селянського (фермерського) господарства "Галина" 10000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Частково задовольняючи заяву відповідача, місцевий господарський суд виходив з того, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг (підготовка клопотання про розгляд справи за правилами позовного провадження та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, складання відзиву, заслуховування пояснень свідків, складання заяви про розподіл судових витрат).

Позивач із вказаним додатковим рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідачем не було надано суду попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу; судом першої інстанції безпідставно поновлено строки на подання заяви про розподіл судових витрат; детальний опис наданих адвокатом послуг датований 12.03.2020, тобто, до укладення договору про надання правничої допомоги від 27.11.2020; зважаючи на незначну складність справи відповідач міг приймати в ній участь через представника без статусу адвоката; додані до відзиву докази (в тому числі щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу), в порушення ч.9 ст.80 ГПК України, не надсилалися відповідачем на адресу позивача.

Відповідач із вказаним додатковим рішенням місцевого господарського суду також не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю та стягнути з відповідача 10000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу було зменшено судом першої інстанції за відсутності клопотання позивача, що є порушенням вимог ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України; заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу був відображений в попередньому розрахунку у відзиві на позов, підтверджується належними доказами, є співмірним із ціною позову.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає про те, що він надав суду першої інстанції свої заперечення щодо заявленої до відшкодування суми витрат відповідача на професійну правничу допомогу, виклавши їх у формі клопотання про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим, вважає безпідставними доводи відповідача про недотримання судом першої інстанції вимог ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому, зокрема, посилається на те, що ним було додано до заяви про розподіл судових витрат докази направлення позивачу такої заяви разом із додатками до неї. Також відповідач зазначає про ненадання позивачем суду заяви про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 апеляційні скарги об`єднані в одне апеляційне провадження.

Відповідач в судове засідання 15.06.2021 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено відповідача про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позов (а.с.97 т.1) відповідач навів попередній розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, відповідно до якого, їх розмір становить 20000 грн.

Вказаним спростовуються доводи позивача про те, що попередній розрахунок судових витрат відповідач суду першої інстанції не надавав.

До відзиву на позов відповідач надав договір про надання правничої допомоги від 27.11.2020, укладений з адвокатським бюро «Юлії Дубинки», рахунок №44 від 27.11.2020 та платіжне доручення про перерахування адвокату 15000 грн. (а.с.129-131 т.1).

У відзиві на позов відповідач повідомив суд про те, що докази на підтвердження розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення, відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.03.2021 у справі №917/1611/20 в задоволенні позову відмовлено.

12.03.2021 відповідач звернувся до Господарського суду Полтавської області із заявою про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з позивача витрати а професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20000 грн.

До заяви відповідач надав акт прийому-передачі виконаних робіт від 12.03.2021, детальний опис наданих послуг від 12.03.2020, рахунок на оплату №18 від 11.03.2021 та платіжне доручення №44 від 12.03.2021 про перерахування адвокату 5000 грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.145-149 т.1).

В заяві про розподіл судових витрат відповідач просив суд поновити пропущений строк для подання доказів на підтвердження розміру понесення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що справа №917/1611/20 розглядалася судом першої інстанції в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, у зв`язку з чим, про прийняття судом рішення від 02.03.2021 відповідач дізнався лише 11.03.2021, після його отримання поштою.

Відповідно до ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.10.2020 розгляд справ призначено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи здійснювався судом першої інстанції в порядку письмового провадження без виклику представників сторін, відповідач міг дізнатися про прийняте судом рішення лише після його отримання поштою.

11.03.2021 адвокат Дубинка Ю.С. отримала поштою рішення Господарського суду Полтавської області від 02.03.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.151 т.1).

12.03.2021, тобто, на наступний день після вручення рішення суду, відповідач надав суду заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску відповідачем п`ятиденного строку на подання доказів, визначеного частиною 8 статті 129 ГПК України, що спростовує доводи позивача про зворотне.

Позивач надав суду клопотання про відмову в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, яка мотивована, зокрема, тим, що витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними зі складністю справи.

Судова колегія враховує наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-4 статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене частиною 4 статті 129 ГПК України.

У частині 5 наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).

Так, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, керуючись вказаними критеріями суд за наявності заперечення сторони або з власної ініціативи, проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, що визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування, судова колегія виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, судова колегія зазначає наступне.

27.11.2020 між адвокатським об`єднанням «Юлії Дубинки» та СФГ «Галина» укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.129 т.1).

За змістом п.1.1 вказаного договору, предметом договору є надання замовнику правничої допомоги, зокрема, складання від імені замовника відзиву на позов у справі №917/1611/20, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, представництво інтересів замовника в Господарському суді Полтавської області, складання інших процесуальних документів.

До матеріалів справи додано «Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги за договором від 27.11.2020 про надання правничої допомоги» (а.с.146 т.1), відповідно до якого, адвокатом надано наступні послуги:

а) досудова підготовка, збір доказів, складання процесуальних документів:

- підготовка (складання) клопотання про розгляд справи № 917/1611/20 за правилами загального позовного провадження та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву: 1 год.

- ознайомлення та правовий аналіз з документами, наявними у Замовника щодо господарської справи № 917/1611/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МНТ-АГРО" до Селянського (фермерського) господарства "Галина" про стягнення 261 152,72 грн. за договором поставки № 434 від 01.09.2020 року, яка перебуває в провадженні Господарського суду Полтавської області та надання юридичної консультації щодо виниклого спору, оцінка судової перспективи, вивчення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, в тому числі та не обмежуючись: ЦК України, ГК України, вивчення судової практики у подібних правовідносинах з Єдиного державного реєстру судових рішень, узгодження правової позиції у справі: 4 год. 50 хв.;

- підготовка (складання) довідки СФГ Галина від 16.12.2020 року № 55 - 25 хв.;

- заслуховування пояснень свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , юридичний аналіз їх пояснень, підготовка проектів заяв свідків, попереднє погодження тексту таких заяв свідків з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 : 2 год. 50 хв.;

- складання (підготовка) від імені Замовника відзиву на позовну заяву у справі № 917/1611/20 - 12 год. 45 хв.;

- підготовка копій документів (додатків) до відзиву на позовну заяву: 1 год.;

- складання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги за Договором від 27.11.2020 року про надання правничої допомоги: 20 хв.;

- складання заяви про розподіл судових витрат з клопотанням про поновлення строку для подання такої заяви: 40 хв.

12.03.2021 адвокат та замовник підписали акт здачі-приймання виконаних робіт, відповідно до якого, вартість правничої допомоги складає 20000 грн. (а.с.145 т.1).

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що детальний опис наданих адвокатом послуг датований 12.03.2020, тобто, до укладення договору про надання правничої допомоги від 27.11.2020, а отже, не є належним доказом.

Судова колегія враховує, що детальний опис робіт за змістом відповідає переліку послуг, що були узгоджені сторонами в договорі про надання правничої допомоги від 27.11.2020, судове рішення у цій справі прийнято 02.03.2021, сторони 12.03.2021 підписали акт здачі-приймання робіт до договору та здійснили розрахунки за надані послуги, а тому, враховуючи, що детальний опис також місить дату 12.03, існують обґрунтовані підстави вважати, що при його складанні помилково зазначено неправильний рік 2020 замість 2021.

Враховуючи наведене, вказаний документ приймається судом як належний доказ на підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Судова колегія враховує, що справа №917/1611/20 за предметом та підставою позову є нескладною, обсяг наданих сторонами документів на підтвердження своїх вимог та заперечень є невеликим.

Таким чином, представнику відповідача зі статусом адвоката, який передбачає відповідну фахову підготовку, професійні знання, практичний досвід, об`єктивно не вимагалось багато часу на правовий аналіз документів та складання відзиву на позов.

Обсяг наданих адвокатських послуг є незначним (підготовка клопотання про розгляд справи за правилами позовного провадження та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, складання відзиву на позов, заслуховування пояснень свідків, складання заяви про розподіл судових витрат).

Зазначені в детальному описі робіт послуги адвоката із ознайомлення та правового аналізу документів, вивчення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дослідження судової практики у подібних правовідносинах, на що адвокатом витрачено 4 год. 50 хв. охоплюються послугою із здійснення підготовки відзиву на позов.

Вказані в детальному описі робіт послуги з виготовлення адвокатом копій документів до відзиву на позовну заяву не є послугами, пов`язаними із наданням правової допомоги.

Підготовлене адвокатом клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та продовження строку на подання відзиву на позов не є заявою по суті спору, його складання згідно процесуального закону не вимагається, у зв`язку з чим, витрати на складання такої заяви не є обов`язковими для відшкодування (враховуючи обставину визнання судом першої інстанції цього клопотання необґрунтованим в частині розгляду справи в порядку загального позовного провадження).

З огляду на вищевикладене, та враховуючи заперечення позивача, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача зменшену суму витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи, витраченого адвокатом часу та поданих сторонами документів.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач міг приймати участь у справі через представника без статусу адвоката не можуть бути прийняті судом як обґрунтовані, оскільки кожна особа (сторона процесу) є вільна у виборі свого представника.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що додані до відзиву докази (в тому числі щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу), в порушення ч.9 ст.80 ГПК України, не надсилалися відповідачем на адресу позивача.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, до відзиву на позов відповідачем було надано суду поштову накладну ПАТ «Укрпошта» від 17.12.2020 та опис вкладення до цінного листа, з якого вбачається направлення на адресу відповідача як відзиву на апеляційну скаргу, так і доданих до нього документів (а.с.99-100 т.1).

До заяви про розподіл судових витрат відповідач надав суду поштову накладну ПАТ «Укрпошта» від 16.03.2021 та опис вкладення до цінного листа, якими підтверджується направлення вказаної заяви з додатками на адресу позивача (а.с.143, 144 т.1).

Враховуючи наведене, доводи позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права (принципу змагальності сторін) спростовуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу було зменшено судом першої інстанції за відсутності клопотання позивача, що є порушенням вимог ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України.

Однак, такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки позивачем було надано суду першої інстанції заяву про відмову в задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат, яка містила заперечення стосовно розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, суд, керуючись критеріями, визначеними в частині 5 статті 129 ГПК України за власною ініціативою може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків Господарського суду Полтавської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційних скарг позивача та відповідача без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 12.04.2021 у справі №917/1611/10 без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на заявників.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 12.04.2021 року у справі №917/1611/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 18.06.2021р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Д.О. Попков

Суддя Л.Ф. Чернота