РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.06.2021Справа № 910/2913/21

Господарський суд міста Києва у складі Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засіданні Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (49005, м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 2) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6)

до Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 4, оф. 4)

про стягнення 144 721,77 грн.

за участю представників

від прокуратури: Дичко С.М.

від позивача: Матвіюк М.А.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

У судовому засіданні 09.06.2021, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Акціонерного товариства «РВС Банк» про стягнення 144 721,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що 14.06.2018 між Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням та Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" було укладено Договір підряду №149/2018/149 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування № 3, 93 омбр, ОК "Схід", смт. Черкаське, Дніпропетровської області, військове містечко №2. Відповідно до умов договору Товариство зобов`язувалось виконати будівельні роботи у порядку та строки, встановлені умовами договору.

Виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" за Договором підряду №149/2018/149 від 14.06.2018 було забезпечене банківською гарантією №3776-18Г на суму 144 721,77 грн, гарантом за якою є - Акціонерне товариство "РВС Банк".

За доводами прокуратури Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" порушило строки виконання робіт за договором підряду, що є гарантійним випадком, у зв`язку з чим Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулося до відповідача (гаранта) з вимогою про сплату грошових коштів забезпечених гарантією.

Оскільки, відповідач неодноразово відмовляв у виплаті сум, що передбачені банківською гарантією, прокурор звернувся з позовом до суду про стягнення з останнього 144 721,77 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України було залишено без руху.

11.03.2021 до загального відділу діловодства господарського суду надійшла заява прокуратури про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 01.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/2913/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.04.2021. Даною ухвалою суд також залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй".

31.03.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач звертає увагу на той факт, що станом на 28.10.2019 року ТОВ "Капітал Інвест Строй" не прострочено строк виконання робіт за Договором, а завершення виконання робіт за Договором було неможливим через розірвання Договору в односторонньому порядку (відповідно обов`язком звільнити будівельний майданчик), тобто, Принципал не порушив умови Договору підряду №149. За таких обставин, за доводами відповідача, гарантійний випадок за гарантією AT "РВС БАНК" № 3776-18Г від 14.06.2019 року не настав та відповідно обов`язок Банку, як гаранта, виплатити Міністерству оборони України, як правонаступнику СТКЕУ, суми Гарантії.

Цією ж датою відповідачем через канцелярію суду була подана заява про залишення позову без розгляду.

13.04.2021 на електронну адресу суду надійшло клопотання керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері про заміну Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України на правонаступника Дніпровську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері та про відкладення розгляду справи з постановлення ухвали про участь прокуратури в наступному судовому засіданні в режимі відео конференції поза приміщенням суду.

14.04.2021 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій прокуратура заперечуючи проти доводів відповідача зазначає, що третя особа не виконала взяті на себе зобов`язання у визначені договором строки, що є гарантійним випадком та підставою для виплати Банком коштів за банківською гарантією. За доводами прокуратури, твердження відповідача про те, що принципалом не були порушенні умови договору суперечать наявним у матеріалах справи доказам та є безпідставними.

У судове засідання, призначене на 14.04.2021, з`явився представник відповідача, який не заперечував щодо задоволення клопотання Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 задоволено клопотання Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та замінено Військову прокуратуру Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України на її правонаступника - Дніпровську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері у справі № 910/2913/21, відкладено підготовче засідання на 12.05.2021. даною ухвалою також забезпечено участь представника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з електронною адресою, використаною для реєстрації в EasyCon - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні 12.05.2021 судом відкладено підготовче засідання на 26.05.2021 за клопотанням учасників процесу.

25.05.2021 загальним відділом діловодства суду зареєстровані заперечення прокуратури на заяву відповідача про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні 26.05.2021 представник відповідача підтримав клопотання про залишення позову без розгляду.

Представники прокуратури та позивача заперечували проти задоволення даного клопотання та просили суд відмовити у його задоволенні.

Розглянувши вказане клопотання та заслухавши доводи сторін, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, за змістом наведених норм прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Тобто, у вирішенні питання наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором дослідженню підлягають наступні обставини: (1) чи знав або повинен був знати компетентний орган про допущені порушення інтересів держави, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся; (2) чи дотримано прокурором розумного строку для надання уповноваженому органу можливості відреагувати на виявлене прокурором порушення та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом або ж надати аргументовану відповідь на звернення прокурора.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою позовних вимог є порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" зобов`язань за договором підряду №149/2018/149 від 14.06.2018, укладеного зі Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, в частині виконання робіт із будівництва казарми поліпшеного планування у військовому містечку №2, смт Черкаське Дніпропетровської області, що стало підставою для стягнення з відповідача, як гаранта згідно банківської гарантії № 3776-18Г від 24.10.2018, суми забезпечувального зобов`язання.

Судом встановлено, що Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України звернулась з листом №3-6-3046 вих 20 від 21.08.2020 до Міністерства оборони України та Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" своїх обов`язків, в тому числі, за договором №149/2018/149 на виконання робіт з будівництва будівлі казарми поліпшеного планування в смт Черкаське, Дніпропетровської області, військо містечко №2. У вказаному листі було вказано, що прокурором встановлено нездійснення Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням та Міністерством оборони України захисту інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом подання відповідного позову до суду.

У відповідь на вказаний лист Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням було повідомлено листом від 23.09.2020 №516/ю/1009 Військову прокуратуру Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України про те, що заходи представництва інтересів в суді щодо стягнення суми гарантії з Акціонерного товариства "РВС БАНК", з огляду на невиконання підрядником умов договору, в тому числі, №149/2018/149 не вживались через відсутність коштів на оплату судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом №302 від 31.08.2020 Міністерства оборони України "Про припинення Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління" припинено вказану юридичну особу, визначено Міністерство оборони України правонаступником всіх прав та обов`язків Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Міністерство оборони України у розумні строки на лист №3-6-3046 вих20 від 21.08.2020 Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України відповіді не надало, захисту інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду не здійснило.

Отже, у даному випадку Міністерство оборони України, як компетентний орган знало про допущені порушення інтересів держави, проте за захистом до суду не звернулось. До того ж, Військовою прокуратурою Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України дотримано розумного строку для надання уповноваженому органу можливості відреагувати на виявлене прокурором порушення та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом або ж надати аргументовану відповідь на звернення прокурора.

За таких обставин, у даному випадку прокурором належним чином обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, а отже, і для звернення до суду з розглядуваним позовом.

У судовому засіданні 07.04.2021 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 09.06.2021.

У судовому засіданні 09.06.2021 суд заслухав представника прокуратури та позивача, які позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

відповідач та третя особа не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання про причини неявки суд не повідомили, про дату та час проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

14.06.2018 Публічним акціонерним товариством "РВС Банк" (гарант) було видано гарантію №3776-18Г, відповідно до якої гарант зобов`язався сплатити на користь бенефіціара - Східного територіального квартирно-експлуатаційним управління (правонаступником прав та обов`язків якого є Міністерство оборони України) суму гарантії у випадку невиконання (неналежного виконання) принципалом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" своїх зобов`язань за договором, який буде укладено між принципалом та бенефіціаром на закупівлю послуг з будівництва будівлі казарми поліпшеного планування №3, 93, омбр, ОК "Схід", смт. Черкаське, Дніпропетровська область, військове містечко №2.

У гарантії зазначено, що гарант безумовно та безвідклично зобов`язується виплатити бенефіціару суму, що складає 144721,77 грн протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, підписаної уповноваженою особою та у якій бенефіціар заявляє про те, що принципал не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання за договором стосовно якості робіт та строків.

Письмова вимога бенефіціара повинна бути підписана уповноваженою особою бенефіціара, скріплена печаткою бенефіціара та відправлена на поштову адресу гаранта: 04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58.

У гарантії № 3776-18Г також зазначено, що гарант має право відмовити бенефіціару в задоволенні його вимог, у випадку якщо вимога по гарантії надана банку-гаранту після закінчення строку дії гарантії. Зобов`язання гаранта припиняються у разі: сплати бенефіціару суми гарантії; закінчення строку, на який видано гарантію; відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією. Ця гарантія діє з моменту її видання та по 30.01.2019 включно.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (генпідрядник) та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) (правонаступником якого згідно наказу №302 від 31.08.2020 Міністерства оборони України "Про припинення Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління" є Міністерство оборони України) було укладено договір підряду №149/2018/149, за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із будівництва об`єкта: "Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування №3, 93, омбр, ОК "Схід", смт. Черкаське, Дніпропетровська область, військове містечко №2" (код 45210000-2 - "Будівництво будівель" відповідно до ДК 021:2015), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 1.2. договору підряду №149/2018/149 від 14.06.2018 генпідрядник зобов`язується у строк, що не перевищує 210 календарних днів з дати укладення договору, виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно з п. 10.1 договору підряду №149/2018/149 від 14.06.2018 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та дії до 31.12.2018, а в частині своїх зобов`язань та розрахунків - до їх повного виконання сторонами.

У п. 11.3 договору підряду №149/2018/149 від 14.06.2018 визначено, що будь-які зміни до умов договору оформлюються шляхом укладення сторонами відповідних додаткових угод.

У п. 5.1.3 Договору підряду №149/2018/149 від 14.06.2018 в редакції Додаткової угоди №7 від 06.06.2019 сторони погодили, що генпідрядник зобов`язаний завершити виконання робіт та передати об`єкт замовнику відповідно до умов договору не пізніше ніж 30.09.2019, з виконавчою документацією по об`єкту, у тому числі надати акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт на витрат за формою КБ-3.

Додатковою угодою №7 від 06.06.2019 сторони затвердили в новій редакції Договірну ціну (Додаток №1 та Додаток №2), Календарний графік виконання робіт (Додаток №3), Графік фінансування робіт (Додаток №4).

Судом встановлено, що 14.01.2019 Публічним акціонерним товариством "РВС Банк" (гарант) було видано гарантію №3776-18Г, за якою бенефіціар - Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління (правонаступником прав та обов`язків якого є Міністерство оборони України), принципал - Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй", предмет забезпечувального зобов`язання договір на закупівлю послуг з будівництва будівлі казарми поліпшеного планування №3, 9, ОК "Схід", смт. Черкаське, Дніпропетровська область, військове містечко №2 (з урахуванням договору та додаткової угоди №5 від 15.08.2018).

У даній гарантії зазначено, що гарант безумовно та безвідклично зобов`язується виплатити бенефіціару суму, що складає 144 721,77 грн, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, підписаної уповноваженою особою та у якій бенефіціар заявляє про те, що принципал не виконав умов договору та при цьому не сплатив штрафні санкції, встановлені договором за такі порушення.

Гарант має право відмовити бенефіціару в задоволенні його вимог, у випадку якщо вимога по гарантії надана банку-гаранту після закінчення строку дії гарантії. Зобов`язання гаранта припиняються у разі: сплати бенефіціару суми гарантії; закінчення строку, на який видано гарантію; відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією. Ця гарантія діє з моменту її видана та по 31.01.2020 включно.

Згідно зі змінами №1 від 24.09.2019 до гарантії №3776-18Г гарант безумовно та безвідклично зобов`язується виплатити бенефіціару суму, що складає 144 721,77 грн протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, підписаної уповноваженою особою та у якій бенефіціар заявляє про те, що принципал не виконав умов договору.

За доводами прокуратури, що підтверджується матеріалами справи, Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" із повідомленням №516/ю/4715 від 28.10.2019 про розірвання договору №149/2018/149 від 14.06.2018 в односторонньому порядку. У повідомленні про розірвання договору підряду Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням було зазначено, що генпідрядником не виконано положення пунктів 5.1., 5.1.3., 5.1.5., 5.1.6., 5.1.7, 6.3.2 договору (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами) - щодо завершення виконання робіт 4-го, 5-го та 6-го етапів в строки, встановлені договором, з урахуванням додаткових угод. Також, як зазначено в повідомленні про розірвання договорів підряду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" не повністю відзвітовано перед замовником щодо використання попередньої оплати (авансу), перерахованої для виконання робіт за договорами підряду. З урахуванням цього та на підставі статей 218, 219, 222 Господарського кодексу України, статей 526, 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, а також пп. 6.2.1.2. договору підряду, Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління повідомило про розірвання договору підряду з 07.11.2019.

Оскільки, відбулося невиконання належним чином принципалом своїх обов`язків за договором №149/2018/149 від 14.06.2018 в частині своєчасного завершення робіт, Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управлінням як бенефіціар звернувся до відповідача, як гаранта, із вимогою №516/ю/4879 від 05.11.2019 про сплату суми банківської гарантії. Вказана вимога підписана начальником Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління полковником О. Падитель та скріплена печаткою.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач листом №1432/19-БТ від 15.11.2019 відмовив Східному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню у задоволенні вимоги та сплаті суми банківської гарантії. Відмова гаранта була мотивована тим, що незважаючи на односторонню відмову замовника від договору підряду, підрядник продовжує виконувати його умови хоч із порушення строків. Гарантом зауважено, що умовами гарантії не передбачено обов`язок гаранта здійснити виплату на користь бенефіціара у випадку часткового виконання принципалом його зобов`язань та з простроченням строку такого виконання.

Судом встановлено, що не заперечується відповідачем, Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління зверталось до відповідача з повторною вимогою №516/10/5206 від 26.11.2019, в задоволенні якої Публічним акціонерним товариством "РВС Банк" також було відмовлено листом №1525/19-ПТ від 09.12.2019.

За доводами прокуратури, які з боку відповідача підтверджені, Публічним акціонерним товариством "РВС Банк" так і не було виконано свої обов`язки як гаранта, та не перераховано на рахунок Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління чи його правонаступника - Міністерства оборони України суму банківської гарантії в розмірі 144 721,77 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши про відсутність гарантійного випадку, також зазначив неможливість виконання умов договору підряду через відсутність вини генпідрядника. Також відповідач зазначає, що принципал належним чином виконував умови договору підряду №149/2018/149 від 14.06.2018, а завершення робіт у строки, визначені правочином, було неможливим з огляду на розірвання Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням вказаного договору в односторонньому порядку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2 ст. 200 ГК України).

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (ч. 3 ст. 200 ГК України).

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004.

Так, вказаним Положенням визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний випадок це одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин. Безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром. Безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 14.06.2018 Публічним акціонерним товариством "РВС Банк" (гарант) було видано гарантію №3776-18Г, згідно якої гарант зобов`язався сплатити на користь бенефіціара - Східного територіального квартирно-експлуатаційним управління (правонаступником прав та обов`язків якого є Міністерство оборони України) суму гарантії у випадку невиконання (неналежного виконання) принципалом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" своїх зобов`язань за договором, який буде укладено між принципалом та бенефіціаром на закупівлю послуг з будівництва будівлі казарми поліпшеного планування №3, 9, ОК "Схід", смт. Черкаське, Дніпропетровська область, військове містечко №2.

14.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (генпідрядник) та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) (правонаступником якого згідно наказу №302 від 31.08.2020 Міністерства оборони України "Про припинення Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління" визначено Міністерство оборони України) було укладено договір підряду №149/2018/1149, за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із будівництва об`єкта: "Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування №3, 9, ОК "Схід", смт. Черкаське, Дніпропетровська область, військове містечко №2" (код 45210000-2 - "Будівництво будівель" відповідно до ДК 021:2015), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України.

14.01.2019 Публічним акціонерним товариством "РВС Банк" (гарант) було видано гарантію №3776-18Г, за якою бенефіціар - Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління (правонаступником прав та обов`язків якого є Міністерство оборони України), принципал - Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй", предмет забезпечувального зобов`язання договір на закупівлю послуг з будівництва будівлі казарми поліпшеного планування №3, 9, ОК "Схід", смт. Черкаське, Дніпропетровська область, військове містечко №1 (з урахуванням договору додаткової угоди №5 від 15.08.2018).

Змінами №1 від 24.09.2019 до гарантії №3776-18Г визначено, що гарант безумовно та безвідклично зобов`язується виплатити бенефіціару суму, що складає 144 721,77 грн, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, підписаної уповноваженою особою та у якій бенефіціар заявляє про те, що принципал не виконав умов договору.

Отже, враховуючи зміст банківської гарантії № 3776-18Г, суд дійшов висновку, що останньою було забезпечено належне виконання боржником (принципалом) зобов`язання за договором підряду №149/2018/1149, зокрема, з виконання робіт у строки, узгоджені сторонами.

Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (генпідрядник) та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України унормовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами за договором змінювалися терміни виконання робіт, узгоджений сторонами у розділі 5 договору.

Так, за умовами У п. 5.1.3 Договору підряду №149/2018/149 від 14.06.2018 в редакції Додаткової угоди №7 від 06.06.2019 сторони погодили, що генпідрядник зобов`язаний завершити виконання робіт та передати об`єкт замовнику відповідно до умов договору не пізніше ніж 30.09.2019, з виконавчою документацією по об`єкту, у тому числі надати акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт на витрат за формою КБ-3.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів завершення підрядних робіт за договором №149/2018/149 від 14.06.2018 у строки, визначені вказаним правочином, матеріали справи не містять.

Судом також враховано, що у провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа №922/4100/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тексол" про стягнення грошових коштів у розмірі 423826,27 грн. в якості відшкодування збитків, завданих у зв`язку з відмовою Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від договорів підряду № 148/2018/148 від 14.06.2018 року, № 149/2018/149 від 14.06.2018 року, № 167/2018/167 від 21.06.2018 року, № 168/2018/168 від 21.06.2018 року, № 169/2018/169, № 206/2018/206 від 13.07.2018 року, № 207/2018/207 від 13.07.2018 року та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тексол" із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" та Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління, в якому позивач просив: визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору від 14.06.2018 року №148/2018/148, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, який було оформлено листом Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.10.2019 року за вих. № 516/Ю/4714 "Повідомлення про розірвання договору від 14.06.2018 № 148/2018/148 в односторонньому порядку"; визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору від 14.06.2018 року № 149/2018/149, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, який було оформлено листом Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.10.2019 року за вих. № 516/Ю/4715 "Повідомлення про розірвання договору від 14.06.2018 № 149/2018/149 в односторонньому порядку"; визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору від 21.06.2018 року №167/2018/167, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, який було оформлено листом Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.10.2019 року за вих. № 516/Ю/4709 "Повідомлення про розірвання договору від 21.06.2018 № 167/2018/167 в односторонньому порядку"; визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору від 21.06.2018 року №168/2018/168, укладений між Товариством обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, який було оформлено листом Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.10.2019 року за вих. № 516/Ю/4710 "Повідомлення про розірвання договору від 21.06.2018 № 168/2018/168 в односторонньому порядку"; визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору від 21.06.2018 року №169/2018/169, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, який було оформлено листом Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.10.2019 року за вих. №516/Ю/4711 "Повідомлення про розірвання договору від 21.06.2018 № 169/2018/169 в односторонньому порядку"; визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору від 13.07.2018 року №206/2018/206,укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, який було оформлено листом Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.10.2019 року за вих. № 516/Ю/4712 "Повідомлення про розірвання договору від 13.07.2018 № 206/2018/206 в односторонньому порядку"; визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору від 13.07.2018 року № 207/2018/207, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" та Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, який було оформлено листом Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.10.2019 року за вих. №516/Ю/4713 "Повідомлення про розірвання договору від 13.07.2018 №207/2018/207 в односторонньому порядку".

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.06.2020 року у справі №922/4100/19, яке залишено без змін постановою від 02.12.2020 Східного апеляційного господарського суду, в задоволенні первісного позову відмовлено повністю. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Також судом взято до уваги, що рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у справі № 910/255/20 за позовом Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" про стягнення 2 567 907,65 грн за договором підряду №149/2018/149 від 14.06.2018, встановлено факт «відсутності доказів виконання відповідачем всього обсягу робіт, обумовленого договором підряду №149/2018/149 від 14.06.2018, у строки, встановлені договором, зокрема у кінцевий строк - до 30.09.2019 включно (так само як і доказів виконання окремих етапів робіт у строки, встановлені договором підряду). Вказані обставини (невиконання робіт у строки, встановлені договором) також не заперечувались відповідачем у відзиві на позовну заяву».

Також вказаним рішенням суду встановлено, що договір підряду №149/2018/149 від 14.06.2018 є розірваним в односторонньому порядку з 07.11.2019. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у справі № 910/255/20 залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021

Суд зазначає, що частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018р. по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України», no. 24465/04, від 19.02.2009р., «Пономарьов проти України», no. 3236/03, від 03.04.2008р.).

Отже, обставини, які встановлені у рішеннях по справі №922/4100/19 та № 910/255/20, мають преюдиційне значення та повторного доведення не потребують.

Відповідно до статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За положеннями статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Статтею 564 Цивільного кодексу України унормовано, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч.1 ст.565 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 Глави 4 розділу II Положення «Про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах», яке затверджено постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, визначено, що одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Згідно гарантії № 3776-18Г (з урахуванням змін №1 від 24.09.2019 до гарантії) гарант безумовно та безвідклично зобов`язується виплатити бенефіціару суму, що складає 144 721,77 грн протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, підписаної уповноваженою особою та у якій бенефіціар заявляє про те, що принципал не виконав умов договору.

Гарантія №3776-18Г від 14.01.2019 діє з моменту її видання та до 30.01.2020 включно.

Судом було встановлено, що враховуючи невиконання належним чином принципалом своїх обов`язків за договором №149/2018/149 від 14.06.2018 в частині своєчасного завершення робіт, бенефіціар звернувся до відповідача, як гаранта, із вимогою №516/ю/4879 від 05.11.2019 про сплату суми банківської гарантії.

Листом №1432/19-БТ від 15.11.2019 Публічним акціонерним товариством "РВС Банк" було відмовлено Східному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню у задоволенні вимоги та сплаті суми банківської гарантії.

Бенефіціар звертався до відповідача з повторною вимогою №516/10/5206 від 26.11.2019, в задоволенні якої відповідачем також було відмовлено листом №1525/19-ПТ від 09.12.2019.

За висновками суду, вимога бенефіціара до гаранта у даному випадку відповідає вимогам, викладеним у банківській гарантії №3776-18Г від 14.01.2019, та подана у строк дії забезпечувального зобов`язання, а отже, у відповідача як гаранта виник обов`язок зі сплати на користь бенефіціара суми банківської гарантії в розмірі 144 721,77 грн, строк виконання якого настав.

При цьому, суд вважає безпідставною відмову банку у виконанні своїх обов`язків за забезпечувальним зобов`язанням із посиланням на те, що умовами гарантії не передбачено обов`язок гаранта здійснити виплату на користь бенефіціара у випадку часткового виконання принципалом його зобов`язань та з простроченням строку такого виконання. В контексті наведеного суд звертає увагу, що умовами банківської гарантії визначено підставою для її виплати невиконання умов договору, проте, ніяким чином не вказано вичерпного переліку порушень господарського зобов`язання. Отже, порушення строку виконання певних етапів робіт за договором підряду, є самостійною та достатньою підставою для сплати суми гарантії на користь бенефіціара.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача надані у судовому засіданні та наведенні у відзиві на позовну заяву не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а також спростовуються обставинними наведеними вище та доказами наявними у матеріалах справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58; ідентифікаційний код 39849797) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6: ідентифікаційний код 00034022) грошові кошти у сумі 144 721 (сто сорок чотири тисячі сімсот двадцять одна) грн 77 коп. за банківською гарантією № 3776-18Г.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58; ідентифікаційний код 39849797) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 11; ідентифікаційний код 38296363) судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.06.2021

Суддя Л. Г. Пукшин