ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

09 червня 2021 року Справа №913/171/15

Провадження №9/913/171/15

Розглянувши скаргу №39/3-3822-21 від 24.05.2021 Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601) на дії органу державної виконавчої служби у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

до Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (вул. Промислова, 17, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400)

про стягнення 138 645 756 грн 58 коп.

Орган виконання судового рішення - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001)

Суддя Господарського суду Луганської області - Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від стягувача: Абісов А.В., адвокат, на підставі довіреності №14-189 від 26.10.2020;

від боржника: представник не прибув;

від органу виконання судового рішення: Парамонова Л.В., представник на підставі наказу №304/к від 27.12.2019, витягу з ЄДРПОУ

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 01.07.2015 у справі №913/171/15 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача, Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", 93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк-3, код 00131050, на користь позивача, Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720, борг у розмірі 96 655 374,95 грн., інфляційні нарахування - 16 787 455,59 грн. та 3% річних - 1 829 978,51 грн., разом - 115 272 809,05 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в сумі 60760,15 грн.; у задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 12 380 826,39 грн. та штрафу в сумі 10 992 121,14 грн. відмовлено.

13.07.2015 вказане рішення набрало законної сили та на його виконання 14.07.2015 Господарським судом Луганської області видано відповідний наказ.

31.05.2021 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Луганської області зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби, в якій просить: визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах виконавчого провадження ВП №48865748; зобов`язати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, усунути порушення (поновити порушене право Стягувача) - скасувати своєю постановою постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах виконавчого провадження ВП №48865748.

В обґрунтування поданої скарги стягувач посилається на те, що постанова про зупинення вчинення виконавчих дій винесена державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №48865748 з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження" (№1404) та Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (№1730). Включення підприємства до Реєстру не є єдиною, безпідставною умовою зупинення вчинення виконавчих дій. Для прийняття рішення про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини першої статті 34 Закону №1404 державний виконавець повинен встановити певний ряд обставин, зокрема чи стягується за рішенням суду заборгованість за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ) перед постачальником такого природного газу. Відповідно до Закону №1730 врегулюванню підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води. Крім того, стягувач зазначає, що частиною 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вичерпний перелік заборгованості, виконавче провадження за якою підлягає зупиненню відповідно до п.10 ч.1 ст.34 цього Закону і розширеного тлумачення такого переліку не передбачено, а саме, зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення з боржника суми судового збору.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 вказану скаргу передано для розгляду судді Косенко Т.В.

01.06.2021 від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" через канцелярію суду надійшли доповнення до скарги №39/3-3946-21 від 27.05.2021, в яких стягувач просить скаргу з урахуванням доповнень до неї задовольнити в повному обсязі, визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №48865748; зобов`язати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, усунути порушення, (поновити порушене право Стягувана) - скасувати своєю постановою постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №48865748, посилаючись на те, що постачання природного газу відбувалося на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу природного газу №062/14-ПР від 10.12.2013, відповідно до п.1.2 якого газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для власних потреб, Покупець є кінцевим споживачем. Таким чином, на думку стягувача, заборгованість за вказаним виконавчим документом не підпадає під дію Закону №1730, а відповідно виконавче провадження не підлягає зупиненню.

Вказані доповнення прийняті судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.06.2021 скаргу з урахуванням доповнень призначено до розгляду в судовому засіданні 09.06.2021.

08.06.2021 від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу суду надійшов відзив на скаргу б/н та б/д, в якому він зазначає що скарга є необґрунтованою, безпідставною та не підлягає задоволенню. В задоволенні скарги просить відмовити в повному обсязі.

09.06.2021 від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на скаргу б/н від 08.06.2021.

Розглянувши вказані заперечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України), судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За вимогами пункту 3 статті 131-2 Конституції України, яка набрала чинності з 30.09.2016 відповідно до Закону України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Крім того, загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання врегульовані ГПК України.

29.12.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 N 390-IX.

Відповідно до цих змін, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на приписи частини 3 статті 56 ГПК України, відповідно до яких юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом наведених норм заява, клопотання можуть бути подані та підписані як безпосередньо особою, яка подає відповідні документи (самопредставництво), так і її представником.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 16 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з ч.4 ст.60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи.

В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Заперечення б/н від 08.06.2021 сформовані в системі «Електронний суд» та підписані ОСОБА_1 . До заперечень додано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4382 від 04.07.2012, посвідчення адвоката України №4382 від 04.07.2012, ордер на надання правової (правничої) допомоги серії ВВ №1012347 від 10.06.2021 та договір про надання правової допомоги б/н від 09.02.2021, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ордер серії ВВ №1012347 від 10.06.2021 на надання правової (правничої) допомоги Держаному підприємству "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" видано на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 09.02.2021, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Посилання на вказаний договір не можуть свідчити про наявність повноважень у ОСОБА_1 представляти інтереси Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль".

В матеріалах справи відсутня інформація на підтвердження наявності у ОСОБА_1 повноважень представляти інтереси Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", зокрема в господарському суді (відсутній договір про надання правової допомоги Держаному підприємству "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль").

За наявною інформацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості, що ОСОБА_1 уповноважий представляти інтереси Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" у справі.

Отже, до заперечень не додано документів, які підтверджують повноваження на представництво/самопредставництво з урахуванням приписів частини 4 статті 131-2, підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідних положень Конституції України та статті 56 ГПК України, а саме: доказів на підтвердження того, що зазначена особа уповноважена представляти інтереси боржника як адвокат, або діяти на підставі повноважень самопредставництва.

При цьому підписання заперечень є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №908/592/19.

Відповідно до частин 2, 4 статті 170 ГПК письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність повернення заперечень б/н від 08.06.2021 ОСОБА_1 без розгляду.

Суд бере до уваги, що вказані заперечення надійшли через систему "Електронний суд" та були роздруковані відповідним відділом суду, з огляду на що, підстави для їх повернення в паперовому вигляді відсутні.

Представник божника в судове засідання 09.06.2021 не прибув, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.327 ГПК України).

Згідно з приписами ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

25.09.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром В`ячеславовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48865748 з виконання наказу Господарського суду Луганської області №913/171/15 від 14.07.2015 про стягнення з Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» боргу у розмірі 96 655 374 грн 95 коп., інфляційних нарахувань - 16 787 455 грн 59 коп. та 3% річних - 1 829 978 грн 51 коп., разом - 115 272 809 грн 05 коп., крім того, витрат зі сплати судового збору в сумі 60760 грн 15 коп.

25.09.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим Олександром В`ячеславовичем винесено постанову про накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення 11 533 569 грн 20 коп.

22.03.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейком Максимом Валерійовичем виконавче провадження №48865748 зупинене на підставі п.8 ч.І ст.37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій), оскільки ухвалою господарського суду Луганської області від 03.01.2013 у справі №913/40/13-г порушено провадження у справі про банкрутство боржника Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

В подальшому, ухвалою господарського суду Луганської області від 04.01.2019 провадження у справі №913/40/13-г про банкрутство Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» припинено відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» та ст. 40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції чинній до 19.01.2013.

12.05.2021 Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Тарасом Євгенійовичем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження №48865748 з виконання наказу Господарського суду Луганської області №913/171/15 від 14.07.2015 про стягнення з Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» боргу у розмірі 96 655 374 грн 95 коп., інфляційних нарахувань - 16 787 455 грн 59 коп. та 3% річних - 1 829 978 грн 51 коп., разом - 115 272 809 грн 05 коп., крім того, витрат зі сплати судового збору в сумі 60760 грн 15 коп., та того ж дня, 12.05.2021, Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Тарасом Євгенійовичем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій (ВП №48865748) на підставі пункту 10 частини першої статті 34, статті 35 Закону України "Про виконавче провадження".

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", дія якого поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (стаття 2 зазначеного Закону).

Із прийняттям зазначеного Закону було внесено зміни до Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, частину 1 статті 34 цього Закону було доповнено пунктом 10, відповідно до якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Статтю 34 Закону України "Про виконавче провадження" також доповнено частиною 4, відповідно до якої виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини 1 цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Із аналізу наведених правових норм убачається, що у пункті 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано питання щодо зупинення виконавчого провадження залежно від того, хто є стягувачем (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії) та боржником (підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Стягувач в скарзі посилається на те, що включення підприємства до Реєстру не є єдиною, безпідставною умовою зупинення вчинення виконавчих дій. Для прийняття рішення про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен встановити певний ряд обставин, зокрема чи стягується за рішенням суду заборгованість за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води перед постачальником такого природного газу. Окрім того, зазначає, як встановлено рішенням суду від 01.07.2015 у справі №913/171/15, постачання природного газу відбувалось на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу природного газу №062/14-ПР від 10.12.2013, відповідно до п.1.2 газ, що продається за цим договором, використовується покупцем (відповідачем) виключно для власних потреб, покупець (відповідач) є кінцевим споживачем, що, на думку скаржника, свідчить про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження.

На підтвердження передачі Державному підприємству "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" природного газу скаржник надав суду договір купівлі-продажу природного газу №062/14-ПР від 10.12.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Державним підприємством "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (покупець), за умовами п.1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аргументи відповідача про те, що постачання природного газу за вказаним договором відбувалося виключно для власних потреб покупця, який був кінцевим споживачем, а тому заборгованість не підпадає під дію Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", судом відхиляються, оскільки зазначені умови договору не забороняють покупцю використовувати природний газ для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання природної води.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про використання відповідачем придбаного у позивача природного газу виключно для власних потреб.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2021 у справі №905/1629/19.

Окрім того, суд зазначає, що Верховний Суд у складі різних колегій суддів неодноразово звертав увагу на те, що включення боржника до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, є прямою підставою для застосування положень пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" та зупинення вчинення виконавчих дій (у постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 914/1518/18, від 30.06.2020 у справі № 917/2053/17, від 11.05.2018 у справі № 922/3777/13, від 26.06.2018 у справі № 904/2776/13, від 02.05.2018 у справі № 917/1353/16, від 11.04.2018 у справі № 922/823/14 та від 10.04.2018 у справі № 922/1556/14).

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016р. для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Цією статтею встановлено вичерпний перелік вимог, в якій саме частині має бути зупинене вчинення виконавчих дій, при цьому, судовий збір не віднесено до вказаного переліку.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 19.06.2018р. у справі № 5023/3166/12, від 10.04.2018р. у справі №922/2381/15, від 10.04.2018р. у справі № 922/1556/14 та від 04.04.2018р. у справі №922/483/13, від 13.04.2018 у справі №922/669/17, від 02.05.2018 у справі №923/356/16.

Тобто таке зупинення не може бути застосовано до стягнення судового збору.

Судом встановлено, у виконавчому провадженні ВП №48865748 стягувачем є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а боржником є підприємство - споживач природного газу для виробництва теплової енергії, транспортування та постачання теплової енергії та надання послуг з опалення; боржника включено до Реєстру теплопостачальних, теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії; виконавче провадження стосується заборгованості за спожитий природний газ, використаний відповідачем станом на 01.06.2016 для виробництва теплової енергії та надання послуг з опалення.

Згідно з положеннями ч.6 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги №39/3-3822-21 від 24.05.2021 Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах виконавчого провадження ВП №48865748.

Також, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини."

Відповідно до ст.343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки судом визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах виконавчого провадження ВП №48865748, суд, в порядку частини 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, усунути порушення (поновити порушене право Стягувача) - скасувати своєю постановою постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах виконавчого провадження ВП №48865748.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги №39/3-3822-21 від 24.05.2021 Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст.234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу, суд -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу №39/3-3822-21 від 24.05.2021 Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах виконавчого провадження ВП №48865748.

3. Зобов`язати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, усунути порушення (поновити порушене право Стягувача) - скасувати своєю постановою постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах виконавчого провадження ВП №48865748.

Ухвала набрала законної сили 09.06.2021 відповідно до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Т.В. Косенко