РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.06.2021Справа № 910/6162/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД"

до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 3693,57 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 3693,57 грн збитків за втрату (недостачу) вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-38234181/2020-001 від 26.03.2020, оскільки відповідач при перевезені вантажу за залізничною накладною №44474732 від 20.12.2020 допустив незбереження вантажу у вагоні №95679544, у зв`язку із чим позивачем заявлені до стягнення з відповідача збитки у вигляді нестачі вантажу у сумі 3693,57 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.04.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/6162/21, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

10.06.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи №910/6162/21 за наявними у ній матеріалами згідно із ч.9 ст.165 ГПК України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД" як замовником та Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", як перевізником укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-38234181/2020-001 (далі - договір) шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується Повідомленням про укладення договору.

Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1. договору).

Згідно із п.1.2. договору, при виконанні договору сторони керуються, зокрема: Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Правилами перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082.

20.12.2020 згідно залізничної накладної №44474732 позивачем зі станції Яреськи до станції Миколаїв-Вантажний на адресу одержувача - ТОВ "Дунайська Судноплавна-Стівідорна Компанія" (ТОВ "ДССК") було відправлено вантаж - зерно кукурудзи.

Відповідно до залізничної накладної №44474732 від 20.12.2020 маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах в загальному розмірі - 989350 кг. На станції відправлення Яреськи, вантаж відправника ТОВ "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД" був прийнятий АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" без зауважень.

22.12.2020 вантаж прибув на станцію Миколаїв-Вантажний. У зв`язку з виявленням відсутності запірно-пломбувальних пристроїв та недостачі вантажу у вагоні №95679544, проти даних, які зазначені у залізничній накладній №44474732 від 20.12.2020, на станції призначення складений комерційний акт № 415103/294/376 від 23.12.2020.

Згідно із розділу Д Комерційного акта, зазначено, що на станції Миколаїв на підставі акту загальної форми №12363 від 22.12.2020 проведена перевірка маси вантажу вагона №95679544; фактична маса брутто вагона склала - 86150 кг, тара вагона з ПД 21260 кг, маса вантажу нетто за ПД 65990 кг, фактична маса вантажу нетто 64890 кг, що менше даних вказаних у залізничній накладній №44474732 на 1100 кг.

По прибуттю поїзда в даному вагоні виявлено по документу значиться 7 ЗПП відправника: А200048, А200046, А200043, А200045, А200044, А200047, А200049. Фактично праворуч за напрямом руху поїзда на третьому розвантажувальному люку на штурвалі відсутня ЗПП А200044, всі інші ЗПП справні, задіяні відповідають документу. Комерційну несправність усунуто, навішено одну свинцеву пломбу ст. Миколаїв к/з А395.

Отже, представниками відповідача було зафіксовано недостачу вантажу - зерна кукурудзи на 1100 кг менше проти даних вказаних у залізничній накладній № 44474732 від 20.12.2020.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-38234181/2020-001 від 26.03.2020, оскільки відповідач при перевезені вантажу за залізничною накладною №44474732 від 20.12.2020 допустив незбереження вантажу у вагоні №95679544, позивач вказує, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки від втрати вантажу - зерна кукурудзи, що перевозився у вагоні №95679544 згідно залізничної накладної №44474732 від 20.12,2020 року у кількості 770,05 кг, що розраховано наступним чином:

65990 кг ( кількість прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної №44474732 від 20.12.2020) х 0,5% = 329,95 кг (норма природної втрати);

1100 кг (недостача вантажу згідно комерційного акту №415103/294/376) - 329,95 кг (норма природної втрати) = 770,05 кг (втрати понад норму природної втрати).

Згідно із матеріалами справи транспортування вантажу-кукурудзи 3-го класу у вагоні №95679544 згідно залізничної накладної № 44474732 від 20.12.2020 здійснювалось позивачем на виконання зобов`язань за договором №213А/0219/92 на транспортно-експедиційне обслуговування від 01.02.2019 та згідно заявки №55 від 19.11.2020, укладеними з ТОВ "Агрофірма ім. Довженка".

Відповідно до п.3 залізничної накладної № 44474732 від 20.12.2020 одержувачем товару - ТОВ "ДССК" в квоту COFCO Recourses S.A.

Також, згідно п.7 залізничної накладної № 44474732 від 20.12.2020 "Експортер - ТОВ "Агрофірма ім. Довженка" за контрактом №DOW/CROP_2019/20 від 01 липня 2019, нерезидент - ANCOR INVESTMENT LIMITED для COFCO Recourses S.A. за контрактом 609562. Для вивезення водним транспортом у Швейцарію.

Згідно розділу 4 Контракту №DOW/CROP_2019/20 від 01 липня 2019, укладеного між ТОВ "Агрофірма ім. Довженка" та ANCOR INVESTMENT LIMITED, ціна товару - кукурудзи узгоджується сторонами у додатках до цього контракту.

Відповідно до Додатку №7 від 23.11.2020 року до контракту №DOW/CROP_2019/20 від 01 липня 2019 року, укладеного між ТОВ "Агрофірма ім. Довженка" та ANCOR INVESTMENT LIMITED, ціна кукурудзи 3-го класу врожаю 2020 року становить 171,50 доларів США за тону. Також, згідно із інвойсами ДВЖ00001145 та ДВЖ00001190 ціна кукурудзи 3-го класу врожаю 2020 року становить 171,50 доларів США за тонну.

Таким чином, збитки від втрати Відповідачем вантажу - кукурудзи 3-го класу в кількості 770,05 кг., що перевозився у вагоні №95679544 згідно залізничної накладної №44474732 від 20.12.2020 року складають 135,05 доларів США, що еквівалентно 3693,57 грн за офіційним курсом НБУ грн на день подання позову, що розраховані наступним чином: курс долара США, встановлений Національним банком України на дату подання позову (15.04.2021) - 27,97 гривень за 1 долар США.

770,05 кг = 0,770 тонн 770 т (втрати вантажу) х 171,50 доларів США (вартість 1 т. вантажу) х 27,97 грн (курс долара США на день подання) = 3693,57 грн.

Отже, за розрахунком позивача сума збитків, що підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача становить 3693,57 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч.6 ст.306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Як встановлено судом, ТОВ "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД" (вантажовідправник) зі станції відправлення Яреськи до станції призначення Миколаїв-Вантажний на адресу одержувача - ТОВ "Дунайська Судноплавна-Стівідорна Компанія" (ТОВ "ДССК") було відправлено вантаж - зерно кукурудзи згідно із залізничної накладної №44474732 у вагоні №95679544.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, Статутом залізниць України не передбачено доведення наявності збитків у позивача за втрачений вантаж, відповідальність залізниці перед одержувачем настає лише за факт втрати вантажу в розмірі його вартості, що підтверджується довідкою (або іншим документом вантажовідправника), що випливає з положень статті 115 Статуту залізниць України та пункту 2.7. Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Приписами частини 3 статті 917 ЦК України визначено право перевізника відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Судом встановлено, що вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, оскільки залізнична накладна таких відміток не містить.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Наявний в матеріалах справи комерційний акт № 415103/294/376 від 23.12.2020 підтверджує недостачу вантажу у вагоні №95679544 у розмірі 1100 кг.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначених у накладних, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч.3 ст.314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Отже, залізниця повинна відшкодувати збитки, завдані незбереженням вантажу під час його перевезення.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Як встановлено судом вантажоодержувач передав право на пред`явлення позовних вимог до залізниці вантажовідправнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД", що підтверджується відповідним переуступними підписами генерального директора та головного бухгалтера ТОВ "Дунайська Судноплавна-Стівідорна Компанія" на залізничній накладній.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною 2 статті 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

У матеріалах справи наявні копії контракту №DOW/CROP_2019/20 від 01 липня 2019 року разом із додатком, інвойсів ДВЖ00001145 та ДВЖ00001190, в яких визначено вартість вантажу, що перевозилось у вагоні №95679544.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

- 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;

- 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

- 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

- 0,5% маси всіх інших вантажів.

За розрахунками позивача, загальна вартість недостачі вантажу у вагоні №95679544 з урахуванням норми недостачі вантажу 0,5%, становить 3693,57 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд встановив, що розрахунок здійснений арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановленими вище обставинами підтверджено обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Обставини викладені у позові та наявність вини залізниці у завданні позивачу збитків відповідачем не спростовані.

З огляду на встановлені судом обставини, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3693,57 грн вартості нестачі вантажу є обґрунтованими.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД" (04071, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВСЬКА, будинок 58, ідентифікаційний код 38234181) збитки у сумі 3693,57 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 18.06.2021.

Суддя С.О. Турчин