ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

"17" червня 2021 р. Cправа № 902/607/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Лабунська Т.І., розглянувши матеріали по справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В :

14.06.2021 до Господарського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із заявою в системі "Електронний суд" від 11.06.2021 б/н (вх.№ 626/21) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2021, зазначену справу розподілено судді Лабунській Т.І.

Дослідивши матеріали заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

При цьому, зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати приписам Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються: 1) найменування господарського суду, до якого подається заява; 2) ім`я боржника, його місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), номер засобу зв`язку боржника, його адреса електронної пошти (за наявності); 3) виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду; 4) перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються: 1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; 2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця; 3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; 4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна; 5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно; 6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором; 7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках; 9) копія трудової книжки (за наявності); 10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника; 11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства; 12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень; 13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини; 14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

При дослідженні матеріалів заяви судом встановлено, що до заяви ОСОБА_1 не додано всіх документів, обов`язковість подання яких визначена ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

В порушення вимог ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ОСОБА_1 до заяви від 11.06.2021 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано належних доказів, що підтверджують обставини, викладені ним у вказаній заяві.

Зокрема, не надано належних доказів (договорів, квитанцій, банківських виписок тощо), що підтверджують суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Заявник зазначає, що у нього наявна заборгованість перед п`ятьма кредиторами (4 банки та 1 мікрофінансова установа), з якими укладено кредитні договори, та станом на дату подання заяви згідно з повідомленнями кредиторів, даних Українського бюро кредитних історій та особистими підрахунками, розмір заборгованості складає приблизно більше 149 990,34 грн.

До заяви долучено конкретизований список кредиторів, в яких містяться посилання на договори, згідно з якими, за твердженнями заявника, у нього наявна заборгованість перед кредиторами.

Проте жодного з договорів до матеріалів заяви від 11.06.2021 заявником не додано. Посилання заявника на інформацію з сайту Українського бюро кредитних історій не може бути належним, допустимим та достатнім доказом, що підтверджує обставини про суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із договором.

Натомість ОСОБА_1 у свої заяві зазначає, що ним не надано належних доказів в частині (всіх копій договорів, квитанцій, банківських виписок тощо), що підтверджують суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором, через їх відсутність або втрату. Однак, як стверджує заявник, ним проводилась досудова робота в частині складання до кредиторів 6 запитів з вимогою про надання інформації про стан справ по кредитам і позикам, проте жодної відповіді заявником не отримано.

Вказані пояснення заявника щодо неможливості отримання ним необхідних для подання до суду документів від кредиторів, суд вважає необґрунтованими, оскільки додані до заяви копії адвокатських запитів від 10.03.2021, у якості доказів звернення до кредиторів, не містять відомостей про їх отримання фінансовими установами; докази відмови фінансових установ надати заявнику документи та відомості також відсутні.

З огляду на викладене, суд зазначає про те, що ОСОБА_1 до заяви про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність не надано належних доказів на підтвердження наявності кредиторської заборгованості.

Також, заявником надано суду конкретизований список кредиторів, проте, із поданого боржником конкретизованого списку кредиторів вбачається, що він містить загальну суму грошових вимог без зазначення окремо заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені).

Надана заявником роздруківка з сайту Українського бюро кредитних історій не може бути належним, допустимим та достатнім доказом, що підтверджує обставини про суми грошових вимог кредиторів (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Отже заявником не дотримано вимог п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

До заяви не додано належних відомостей про відкриті боржником рахунки в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, а додані до заяви виписки, сформовані засобами інтернет-зв`язку, не містять інформації щодо сум грошових коштів на таких рахунках, а відтак не можуть бути розцінені судом як належне виконання боржником вимог п. 8 ч.3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Також відповідно до п.12 ч.3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», зокрема, встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 - 2 270,00грн.

Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 34 050,00грн (2 270,00 х 5 х 3=34 050,00).

Отже, при зверненні із такою заявою саме БОРЖНИК повинен надати докази авансування винагороди арбітражному керуючому.

Проте, до вказаної вище заяви не додано доказів здійснення авансування винагороди керуючому реструктуризацією у встановленому порядку та розмірі.

Водночас, разом із заявою ОСОБА_1 подано клопотання б/н від 11.06.2021 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, в якому останній просить суд звільнити його від сплати винагороди арбітражному керуючому, та включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією до загального боргу боржника із можливістю її першочергового стягнення під час реструктуризації на 60 місяців; або ж включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією за рахунок коштів фонду кредиторів, створеного для оплати винагороди арбітражним керуючим із можливістю першочергової оплати саме з фонду; чи включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією після закінчення відстрочки на умовах передбачених планом реструктуризації (відстрочення), схваленим зборами кредиторів та затвердженим господарським судом - при реальному покращенні матеріального стану боржника.

Підставами для задоволення клопотання зазначає наступне:

- що судовий збір і винагорода арбітражному керуючому надсилається на один і той же розрахунковий рахунок суду, а тому винагорода є ідентичним сплаті судового збору;

- Кодекс не містить заборони здійснювати оплату арбітражному керуючому за рахунок коштів кредиторів;

- сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку із виконанням ним повноважень здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав боржника);

- сплата грошової винагороди відбувається за рахунок кредиторів (пропорційне з кожного), якщо відсутні коштів на рахунках та не сформована ліквідаційна маса.

Крім того, свою позицію щодо сплати грошової винагороди арбітражному керуючому за рахунок коштів кредиторів, заявник обґрунтовує постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16.

До того ж, заявником разом із заявою подано клопотання про створення фонду кредиторами для винагороди арбітражному керуючому б/н від 11.06.2021.

Розглянувши подані клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частинами першою, третьою, четвертою та сьомою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; використання примусової праці забороняється; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином, грошова винагорода арбітражного керуючого є заробітною платою за виконання ним своїх повноважень.

Разом з цим, суд зазначає, що безоплатна праця забороняється Конституцією України та прирівнюється до рабства, в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та інших міжнародних актів.

Частиною 2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником кедитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства).

Проаналізувавши зазначені положення, суд дійшов висновку, що обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ч. 3 ст. 116 зазначеного Кодексу.

При цьому, ані Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають право боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому.

Посилання заявника на застосування до вимог про авансування винагороди керуючому реструктуризацією аналогії закону щодо звільнення від сплати судового збору суд вважає помилковим та таким, що базується на невірному тлумаченні заявником норм закону.

Крім того, суд зазначає, що авансування винагороди керуючому реструктуризацією та сплата судового збору мають різну правову природу, регулюються різними нормативно-правовими актами, мають різну сферу застосування та кінцеву мету.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок заявника при зверненні із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність авансувати на депозитний рахунок суду винагороду керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень однозначно врегульований положеннями Кодексу та до такого обов`язку не підлягають застосуванню положення Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення заявника від авансування (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №910/2629/20, від 23.11.2020 у справі №922/1734/20, від 19.11.2020 у справі № 927/203/20, від 17.02.2021 у справі №927/166/20).

Також, є помилковим посилання заявника на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, оскільки в цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію щодо застосування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який на даний час втратив чинність і до спірних правовідносин щодо обов`язку авансування винагороди арбітражного керуючого застосовуватись не може.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання заявника про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

У свою чергу, у відповідності до п. 6 ч. 5 ст. 48, ст. 113, п. 6 ч. 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства до компетенції зборів кредиторів належать прийняття рішення про інші питання, передбачені цим Кодексом, у тому числі віднесені до компетенції комітету кредиторів.

Проаналізувавши зазначені положення у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що у справі про неплатоспроможність фізичної особи, збори кредиторів мають право створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Отже, законодавцем закріплено таке ПРАВО, а НЕ ОБОВ`ЯЗОК кредиторів. А реалізовувати права суд не може зобов`язувати, оскільки реалізація прав залежить виключно від волі самого суб`єкта таких прав. До реалізації своїх прав ніхто примушений бути не може.

Враховуючи наведене, створення відповідного фонду є виключним правом зборів кредиторів, та до компетенції суду прийняття відповідного рішення не відноситься.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання заявника про створення фонду кредиторами для винагороди арбітражному керуючому є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що заявник зобов`язаний додати докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, чого останнім, як зазначалось вище, здійснено не було, а відтак, суд дійшов висновку, що заявником не дотримано вимоги п.12 ч.3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Окремо суд звертає увагу на те, що абзацом другим пункту 2-1 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ГПК України передбачено, що заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Суд зазначає, що заява ОСОБА_1 б/н від 12.06.2021 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого реструктуризацією, як то передбачено п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявником при зверненні до суду не дотримано вимог, встановлених ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ч.1 ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Вимоги щодо позовної заяви визначені ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Ураховуючи те, що заявником було подано відповідну заяву без дотримання вимог ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає за необхідне залишити зазначену заяву без руху та надати ОСОБА_1 час для усунення недоліків.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 30, (ч. 4), 37, 48, 113, 115, 116, 123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 18, 73,74, 77, 81, 162, 174, 234, ч.2 ст. 235, 236, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 б/н від 11.06.2021 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

2. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 б/н від 11.06.2021 про створення фонду кредиторами для авансування грошової винагороди арбітражному керуючому.

3. Заяву ОСОБА_1 б/н від 11.06.2021 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи залишити без руху.

4. Встановити заявнику - ОСОБА_1 строк для усунення недоліків заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху, шляхом надання до суду:

- документального підтвердження наявності кредиторської заборгованості;

- конкретизованого списку кредиторів, оформленого у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу;

- доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень в сумі 34 050,00 грн. на депозитний рахунок Господарського суду Вінницької області;

- відомостей про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

- пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого реструктуризацією.

5. Попередити заявника - ОСОБА_1 про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

6. За приписами ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про залишення заяви без руху оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

7. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 17.06.2021.

8. Повний текст ухвали суду складено та підписано - 17.06.2021.

9. Копію ухвали суду надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1