ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року м. Дніпро Справа № 904/7011/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Золотарьова Я.С.) від 22.04.2021р. у справі № 904/7011/20

за позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", м. Дніпро

про зобов`язання надавати послуги з розподілу природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021р. у справі № 904/7011/20:

- відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про зупинення провадження у справі до прийняття Верховним Судом рішення у справі № 640/1125/20;

- задоволено клопотання Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/31995/20;

- зупинено провадження у справі № 904/7011/20 до набрання рішенням у справі № 640/31995/20 законної сили;

- зобов`язано сторін повідомити господарський суд Дніпропетровської області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 904/7011/20.

Не погодившись з даною ухвалою господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулося Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021р. про зупинення провадження у справі № 904/7011/20 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- постанова НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156, яка діяла протягом ІІ півріччя 2020 року, є чинною, не скасована та перебуває на оскарженні в Окружному адміністративному суді м. Києва у справі № 640/31995/20, втім предметом розгляду цієї справи не є питання щодо наслідків скасування вказаної вище постанови комісії;

- виходячи з підстав та предмета позову даної справи, зважаючи, що як на момент подання позовної заяви, так і на цей час постанова НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 є чинною, обставини ймовірного скасування судом цієї постанови комісії в майбутньому не впливають на обов`язки з оплати послуг розподілу природного газу за тарифом, який діяв в момент надання послуг та не змінюють вартість отриманих позивачем послуг в січні - грудні 2020 року;

- докази, наявні в матеріалах даної господарської справи надають можливість Господарському суду Дніпропетровської області самостійно, без зупинення її розгляду встановити обставини, пов`язані з заявленими позовними вимогами АТ "Нікопольський завод феросплавів";

- зупинивши провадження у справі суд першої інстанції порушив принцип розумності строків у господарському судочинстві, що також суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021р. у справі № 904/7011/20 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, запропоновано позивачу надати відзив на апеляційну скаргу.

Позивачем подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким він проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на те, що підставою позову у даній справі є неправомірне застосування відповідачем тарифу на розподіл природного газу, встановленого постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018, з урахуванням внесених змін постановою комісії від 24.06.2020 № 1156, на яку також посилається відповідач в обгрунтування заперечень на позов, тому вирішення справи № 640/31995/20 в Окружному адміністративному суді міста Києва та встановлення у межах останньої обставин щодо правомірності або неправомірності постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 мають істотне та преюдиційне значення для розгляду цієї справи.

Також позивач вказує, що з набранням чинності судовим рішенням у справі № 640/1125/20, постанова НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 втратила чинність з моменту її прийняття, оскільки є такою, що не породжує правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Аналогічні правові наслідки виникнуть у випадку визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156. Питання ж визнання постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 протиправною та нечинною не є юрисдикцією господарських судів, і на цей час є предметом розгляду в адміністративній справі № 640/31995/20, тобто господарський суд позбавлений права надати їй оцінку в межах розгляду даної справи, а задоволення позову в адміністративній справі №640/31995/20 та визнання постанови НКРЕКП №1156 нечинною унеможливить її застосування до спірних правовідносин у цій господарській справі.

Отже, на думку позивача, наявність судового провадження про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 прямо свідчить про неможливість розгляду справи № 904/7011/20 до остаточного вирішення питання правомірності цієї постанови.

Зазначає позивач і про те, що зупинення розгляду справи у зв`язку з очікуванням результатів розгляду іншої справи є критерієм затягування судового розгляду лише у випадку його невиправданості, чого у даному випадку, не має місце. Питання затягування судового розгляду має ставитися позивачем, тобто особою, яка звернулася за захистом своїх порушених прав та інтересів, а не іншими учасниками справи, оскільки їх права, у такому випадку, не можуть бути порушені.

Відповідачем подано до апеляційного суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у якому він зазначає про передчасність та безпідставність заявленого позову, який не спрямований на ефективний захист прав та інтересів позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційного суду дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство" Нікопольський завод феросплавів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить суд: зобов`язати відповідача при визначенні вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420056EGBP016, застосувати тариф, встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 № 425, а саме: 580,60 грн 1000 куб.м. (без урахування ПДВ), за фізичний обсяг розподілу природного газу, з зазначенням відповідачем цього тарифу у первинних документах, складених на підтвердження виконання договору розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420056EGBP016.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач при здійсненні розрахунку вартості розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 використовує тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2020 № 3018 та постановою НКРЕКП № 1156 від 24.06.2020, що на його думку є невірним та спричинило здійснення позивачем переплати, оскільки відповідач повинен використовувати тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425.

06.04.2021 позивач подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/31995/20, у якій вирішується питання про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 "Про внесення змін до Постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021р. у справі № 904/7011/20 клопотання Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/31995/20 задоволено та зупинено провадження у справі № 904/7011/20 до набрання рішенням у справі № 640/31995/20 законної сили.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду від 22.04.2021 року, яка і є предметом апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із об`єктивних підстав.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, тощо.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про обставини, які мають преюдиціальне значення.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа № 640/31995/20 за позовом Акціонерного товариства "ДніпроАзот" до НКРЕКП про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 № 3018".

Вказаною постановою було внесено зміни у постанову НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 щодо тарифу на послуги з розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз" на період з 01 липня 2020 до 31 грудня 2020 у розмірі 1,14 грн. за 1 куб.м за місяць.

Предметом позову у справі № 904/7011/20 є зобов`язання відповідача при визначенні вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420056EGBP016, застосувати тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425.

Свою позицію позивач ґрунтує зокрема на тому, що постанови НКРЕКП № 3018 від 24.12.2019 та № 1156 від 24.06.2020 є незаконними.

Водночас, відповідач ґрунтує свою позицію на тому, що в період з 01.01.2020 сторони у своїх правовідносинах повинні були застосовувати тариф, який встановлювався Постановою НКРЕКП № 3018 від 24.12.2019, а з 01.07.2020 тариф, який встановлювався Постановою НКРЕКП № 1156 від 24.06.2020.

Отже, період застосування тарифу в розмірі 1,14 грн за 1 куб.м за місяць, визначеного постановою НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156, входить до спірного періоду у цій справі, в якій позивач просить застосувати інший тариф, визначений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425, а саме: 580,60 грн за 1000 м3 (без урахування ПДВ), а в залежності від застосування або незастосування тарифу, визначеного постановою НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 сторони повинні будуть здійснити відповідні коригування в розрахунках за розподіл природного газу у спірний період, на що і спрямовано пред`явлення даного позову.

Відтак, визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 № 3018" має безпосереднє та вирішальне значення для правильного вирішення даної справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень ротиправною та зобов`язання вчинити певні дії тощо.

Відповідно з ч. 2 ст. 7 КАСУ Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, визнання індивідуального акту протиправним (незаконним) та його скасування належить до юрисдикції адміністративного суду, тому відповідні обставини щодо постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 можуть бути встановлені лише під час розгляду адміністративної справи № 640/31995/20 в порядку адміністративного судочинства, а у випадку визнання протиправною та скасування зазначеної постанови це безпосередньо вплине на результат розгляду справи № 904/7011/20.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про неможливість розгляду справи № 904/7011/20 та прийняття в ній законного та обгрунтованого рішення до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі № 640/31995/20, а доводи апелянта щодо можливості розгляду справи по суті, за наявними у ній доказами, є безпідставними.

Відхиляє апеляційний суд і доводи апелянта щодо необгрунтованого затягування розгляду справи внаслідок зупинення провадження, адже у даному випадку таке зупинення є обгрунтованим, а відтак збільшення загального строку розгляду справи є цілком розумним.

З цього приводу колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, в зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, в зв`язку з поведінкою заявників.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо відсутності порушення прав позивача та безпідставність його позовних вимог стосуються вирішення справи по суті спору та не впливають на обгрунтованість висновків суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі.

Враховуючи усе вищевикладене, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а оскаржувана ухвала господарського суду відповідає чинному законодавству, отже підстави, передбачені ст.ст. 277, 280 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021р. у справі № 904/7011/20 відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2270,00грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 136, 137, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021р. у справі № 904/7011/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021р. у справі № 904/7011/20 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 2 270,00грн., покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз