ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07.06.2021 Справа № 914/178/14
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Санаторій для дітей з батьками Пролісок, м. Моршин Львівської області
про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 914/178/14
За позовом: Публічного акціонерного товариства Львівобленерго, м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Санаторій для дітей з батьками Пролісок, м. Моршин Львівської області
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Моршинський санаторій Пролісок для дітей з батьками, м. Моршин Львівської області
про стягнення 144 205, 63 грн.
Суддя Манюк П.Т.
За участю секретаря Прокопів І.І.
Представники сторін:
від заявника (відповідача): Богомазова І. О. - адвокат
від позивача: не з`явився
від третьої особи: не з`явився
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/178/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Львівобленерго до Товариства з обмеженою відповідальності Санаторій для дітей з батьками Пролісок за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Моршинський санаторій Пролісок для дітей з батьками про стягнення 144 205, 63 грн.
24.05.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі, яким відмовлено в задоволені позовних вимог та встановлено відповідачу п`ятиденний строк для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.
25.05.2021 на адресу суду надійшла заява представника відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 650 грн.
Ухвалою суду від 26.05.2021 заяву прийнято до розгляду та судове засідання призначено на 07.06.2021.
В судове засідання, яке відбулося 07.06.2021, представник заявника з`явився, вимоги заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу просив задоволити з підстав відкладених у заяві та усних поясненнях.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданих запереченнях просив суд відмовити відповідачу у стягненні з позивача витрат на професійну правову допомогу, оскільки судові витрати, які відповідач просить стягнути є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджуються будь-якими доказами щодо їх розміру та понесення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання.
При ухваленні додаткового рішення суд виходить з наступного:
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
В заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу заявник просив суд стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 650, 00 грн із розрахунку 9, 5 годин роботи адвоката при вартості 700 грн за годину.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України, передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У правових висновках, що викладені в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 372/1010/16-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено, що в договорі-доручення про надання правової допомоги від 10.09.2018 № 959 (надалі договір-доручення № 959), укладеному між АО «Лемеха і Партнери» і відповідачем, не зазначено у якій справі надається правнича допомога. Зазначений договір-доручення № 959 містить загальні положення на представництво в суді, та передбачає надання правової допомоги у вигляді надання правової інформації, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, здійснення представництва клієнта під час здійснення, зокрема, господарського судочинства в будь-яких судах України, надання інших видів правової допомоги.
Позивач повідомив суд що, зокрема, відповідач в цей період брав участь в судових засіданнях у різних справах у різних судах - № 914/2381/18 - Господарський суд м. Києва (новий розгляд); № 914/2493/19 - про визнання права власності; № 380/1243/20 (пров. № А 857/5140/20) - Восьмий апеляційний адміністративний суд, та ряд інших, де представником ТзОВ «Санаторій для дітей з батьками "Пролісок" виступає адвокат Богомазова І.О.
У пункті 5.1. розділу 5 договору-доручення № 959 «Розмір та порядок оплати послуг виконавця» зазначено, що загальна вартість послуг, які надаються виконавцем, обумовлена в додатку № 1 до договору.
Обгрунтовуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявник посилається на умови п. 5.2. договору-доручення № 959, яким передбачено що послуги надані понад обсяг, обумовлений в додатку № 1 до договору, затверджуються сторонами в акті виконаних робіт та наданих послуг та оплачуються додатково замовником за наступними тарифами: 1 година роботи дорівнює 700 грн.
Заявником до заяви не долучено копію додатку № 1 до договору-доручення № 959, відтак суд не має можливості з`ясувати, чи надані відповідачу послуги на професійну правничу допомогу в рамках розгляду справи № 914/178/14 охоплюються умовами пункту 5.1. та додатку № 1 до договору-доручення № 959, або ж вказані послуги надані понад обсяг, обумовлений в додатку № 1 до договору та підлягають оплаті додатково замовником за тарифом: 1 година роботи - 700 грн, як це передбачено умовами п. 5.2. договору-доручення № 959.
Пункт 5.4 договору зазначає про укладення між сторонами окремої угоди погодження вартості правничої допомоги та сплати авансу. Ці докази також відповідачем суду не надані.
У поясненнях відповідача від 15.03.2021 у справі № 914/178/14 зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які можуть бути понесені відповідачем, складають 4 000 грн. Однак, відповідач просить суд стягнути 6 650, 00 грн, при цьому не обгрунтовуючи причини збільшення судових витрат, а також не подає належних та допустимих доказів щодо невідворотності, неминучості та необхідності понесення таких витрат у справі № 914/178/14.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).
Оцінивши в сукупності надані відповідачем докази, суд дійшов до висновку, що вони у взаємному зв`язку не дають змоги чітко, об`єктивно та достовірно встановити ті обставини, на підтвердження яких вони надані.
Таким чином, у суду відсутня можливість обгрунтовано пересвідчитись у тому, що фактично понесені відповідачем витрати можна віднести до надання професійної правничої допомоги адвоката, що підлягають відшкодуванню у справі № 914/178/14.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій для дітей з батьками «Пролісок» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 650,00 грн у справі № 914/178/14.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:
1. В задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій для дітей з батьками «Пролісок» до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 650,00 грн відмовити.

2. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено 15 червня 2021 року.
Суддя П.Т. Манюк