ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1053/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

за участю секретаря судового засідання Потребенко О.М.

розглянувши справу № 916/1053/21 в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /, адреса - 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14/ в особі Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) /, адреса - 68609, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4, e-mail: /

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "лайфселл" /, адреса - 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 11а, e-mail: /

про відшкодування збитків у розмірі 2 571,30 грн.

за участю представників:

від позивача: Хотинський С.В. в порядку самопредставництва в режимі відеоконференції;

відповідача: не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

ВСТАНОВИВ:

19.04.2021 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1087/21/ до товариства з обмеженою відповідальністю "лайфселл" про стягнення збитків у розмірі 2 571,30 грн. та судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що зареєстровані відповідачем в ЄРПН податкові накладні не відповідають господарським операціям, містять помилки в частині заповнення обов`язкових реквізитів. Вказані обставини позбавляють позивача права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту за господарськими операціями у розмірі 2 571,30 грн.

Позов пред`явлено на підставі п. 44.1 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, 198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, абз. 19 п. 201.10 ст. 201 п. 201.7 ст. 207, ст. 207 Податкового кодексу України, ст.ст. 13-14, 22, 201, 216, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 216, 218, 224, 225 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 26.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1053/21; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на 19.05.2021 р. о 12:00 год.

29.04.2021 року за вх. № 12010/21 Господарським судом Одеської області через електронну пошту отримано клопотання позивача щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 29.04.2021 року задоволено заяву представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (вх. ГСОО №12010/21 від 29.04.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; постановлено здійснити проведення судового засідання по справі №916/1053/21, призначене на 19.05.2021 р. о 12:00 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (за вебпосиланням: vkz.court.gov.ua).

14.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив /вх. № 13112/21/, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що відповідачем були виконані усі умови щодо реєстрації податкових накладних. Відповідач зауважує, що абоненти телекомунікаційних послуг, в тому числі позивач, має право на ПДВ кредит на підставі виставлених рахунків за послуги зв`язку, навіть без податкових накладних. З цього, на думку відповідача, випливає, що твердження позивача про втрату права на ПДВ кредит є хибним та таким, що не відповідає нормам чинного податкового законодавства. Відповідач зазначає, що станом на 13.05.2021 року контролюючим органом не було здійснено перевірку відповідача щодо порушення податкового законодавства, тобто, за словами відповідача, немає жодних підстав вважати, то відповідач порушив норми ПК України.

ТОВ «лайфселл» вказує, що товариство здійснило реєстрації податкових накладних згідно ст. 187 ПК України на першу подію, що сталася, а саме сформувало податкові накладні на аванс.

Відповідач вказує, що позивачем не доведено розмір збитків.

У судовому засіданні 19.05.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 04.06.2021 року на 12:30 год.

31.05.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив /вх. № 14547/21/, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач вказує, що відповідно до позовної заяви та договору (п.п. 4.1 та 4.2 договору) сторони домовились що розрахунки за послуги здійснюється відповідно до статистичних даних оператора згідно з документом, що підтверджує факт надання цих послуг (акт наданих послуг), який має бути отриманий абонентом не пізніше 10 (десятого) числа місяця, в якому здійснюється плата (післяплата), тобто в силу положень ст. 187 ПК України, подія що сталася раніше є саме дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платника податку (акт наданих послуг) (абз. З п. 187.1 ст. 187 ПК України).

Позивач зауважує, що відповідач наводить розрахунки виникнення переплати, але не підтверджує їх жодними належними та допустимий доказами, які мали бути додані до відзиву.

Також позивач вказує, що навіть якщо допустити існування переплати, то позивач наголошує, що умовами договору не передбачено авансування послуг (навпаки, оплата послуг здійснена виключно за фактом їх надання), так само як не передбачено умов щодо зарахування переплачених сум в рахунок майбутніх послуг (авансування). Відтак переплачені грошові кошти мали бути поверненні позивачу як надмірно (безпідставно сплачені), а не зараховані за одноосібним рішенням відповідача в рахунок послуг, чим фактично було спотворено бухгалтерський та податковий облік господарської операції.

Реалізація позивачем наданого положеннями абз. 23 п. 201.10 статті 201 ПК України права звернення до контролюючого органу з заявою із скаргою про допущення відповідачем помилок при складанні/реєстрації податкових накладних за своєю суттю є додатковим заходом досудового врегулювання спору та зміст порушеного у заяві питання є наразі предметом позовної заяви.

Вказує, що вартість послуг за договором визначена у додатку 1 до цього договору та не передбачає облік наданих послуг за допомогою приладів обліку, також інформація щодо вартості послуг, що визначена за показниками приладів обліку відсутня в наданих відповідачем актах виконаних послуг та рахунках.

У судовому засіданні 04.06.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 16.06.2021 року на 15:30 год.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про отримання ухвали суду від 04.06.2021 року (а.с. 141), причини неявки невідомі.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 03.10.2018 року між державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (ДП «АМПУ», абонент) та товариством з обмеженою відповідальністю «лайфселл» (відповідач) було укладено договір № 124-В-ІЗФ-18 про надання абоненту послуг за кодом СРУ за ДК 021-2015 - 64210000-1 Послуги телефонного зв`язку та передачі даних, а саме послуг БІР- зв`язку (далі-послуги) в обсягах, замовлених абонентом, а абонент зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги.

Відповідно п. 4.1. договору, послуги у т.ч. щомісячна абонентська плата, оплачуються абонентом по факту надання телекомунікаційних послуг в строк не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, що слідує за місяцем, в якому надавалися телекомунікаційні послуги.

Пункт. 4.2 договору передбачає, що розрахунки за послуги здійснюються відповідно до статистичних даних оператора згідно з документом, що підтверджує факт надання цих послуг (акт наданих послуг), який має бути отриманий абонентом не пізніше 10 (десятого) числа місяця, в якому здійснюється плата.

Згідно з п. 4.6 договору абонент та п. 4.7 договору оператор є платниками ПДВ та податку на прибуток на загальних підставах, установлених діючим податковим законодавством України.

Згідно з п. 6.3.12. договору, оператор зобов`язаний надати абоненту належним чином оформлену податкову накладну/розрахунок коригування податкової накладної, складену(і) в електронній формі та зареєстровану (і) в ЄРПН в порядку та строки, визначені законодавством України.

Пунктом 7.5. договору передбачено, що оператор, в разі надання податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної, оформленої з порушеннями вимог Податкового кодексу України (в тому числі (але не виключно) п. 201.1 ст. 201 та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу) та умов цього договору, у зв`язку з чим замовник несе негативні наслідки (нарахування податковими органами штрафів та пені, втрата права на нарахування податкового кредиту за відповідною сумою податку тощо), оператор за першою вимогою абонента сплачує на користь останнього компенсацію у розмірі такого податкового кредиту, нарахованих штрафних санкцій тощо.

Аналіз положень договору № 124-В-ІЗФ-18 від 03.10.2018 року свідчить про те, що сторони домовилися, що оплата за надані послуги здійснюється по факту наданих послуг (п. 4.2 договору) - наступна оплата (післясплата). Сплата коштів на умовах попередньої (авансової) оплати чинним договором не передбачається.

На виконання умов п. 4.2 договору на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг та виставлених відповідачем рахунків, а саме:

- за актом виконаних робіт та рахунком від 31.12.2018 № 3 на суму 1749,00 грн. вт.ч. ПДВ 274,35 грн. отриманні послуги оплачені в сумі 1749,00 грн. з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 473 від 22.01.2019 (післясплата);

- за актом виконаних робіт та рахунком від 31.01.2019 № 3 на суму 1749,00 грн. в т.ч. ПДВ 274,35 грн. отриманні послуги оплачені в сумі 1748,93грн. з ПДВ,що підтверджується платіжним дорученням № 566 від 18.02.2019 (післясплата);

- за актом виконаних робіт та рахунком від 28.02.2019 № 4 на суму 2149,70грн. в т.ч. ПДВ 337,10 грн. отриманні послуги оплачені в сумі 2149,7грн. з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №727 від 18.03.2019 (післясплата);

- за актом виконаних робіт та рахунком від 31,03.2019 № 5 на суму 2149,00 грн. в т. ч. ПДВ 337,10 грн. отриманні послуги оплачені в сумі 2149,00грн. з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 882 від 16.04.2019 (післясплата);

- за актом виконаних робіт та рахунком від 30.04.2019 № 6 на суму 2149,00 грн. в т.ч. ПДВ 337,10 грн. отриманні послуги оплачені в сумі 2149,00 грн. з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 1069 від 29.05.2019 (післясплата);

- за актом виконаних робіт та рахунком від 31.05.2019 № 7 на суму 2149,00грн. в т.ч. ПДВ 337,10 грн. отриманні послуги оплачені в сумі 2149,00 грн. з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 1166 від 19.06.2019 (післясплата);

- за актом виконаних робіт та рахунком від 30.06.2019 № 8 на суму 2149,00 грн. в т. ч. ПДВ 337,10 грн, отриманні послуги оплачені в сумі 2149,00 грн. з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 1310 від17.07.2019 (післясплата);

- за актом виконаних робіт та рахунком від 31.07.2019 № б/н на суму 2149,00 грн. в т. ч. ПДВ 337,10 грн. отриманні послуги оплачені, що підтверджується платіжними дорученнями № 1441 від 13.08.2019 на суму 1811,90 грн. без ПДВ та № 1517 від 27.08.2019 на суму 337,10 грн. - сума сплаченого ПДВ (післясплата);

- за актом виконаних робіт та рахунком від 31.08.2019 № 10 на суму 2149,00 грн. в т. ч. ПДВ 337,10 грн. отриманні послуги оплачені, що підтверджується платіжними дорученнями № 1645 від 24.09.2019 на суму 1811,90 грн. без ПДВ та № 3279 від 15,09.2020 на суму 337,10 грн. - сума сплаченого ПДВ (післясплата).

Судом встановлено, що відповідачем були складені та зареєстровані у ЄРПН наступні податкові накладні:

- ПН № 7112368 від 18.12.2018 на суму 0,06 грн. в т.ч. ПДВ 0,01 грн. (аванс);

- ПН № 7112369 від 31.12.2018 на суму 1646,05 грн. в т.ч. ПДВ 274,34 грн.(на залишок);

- ПН № 7111489 від 22.01.2019 на суму 0,06 грн. в т.ч. ПДВ 0,01 грн, (аванс);

- ПН № 7111490 від 31.01.2019 на суму 1646,05 грн. в т.ч. ПДВ 274,34 грн.(на залишок);

- ПН № 7111066 від 28.02.2019 на суму 2 022,59 грн. в т.ч. ПДВ 337,10 грн.

- ПН № 7111469 від 18.03.2019 на суму 0,06 грн. в т.ч. ПДВ 0,01 грн. (аванс);

- ПН № 7111470 від 31.03.2019 на суму 2022,53 грн. в т.ч. ПДВ 337,9грн (на залишок);

- ПН № 7111976 від 23.04.2019 на суму 0,06 грн. в т.ч. ПДВ 0,01 грн. (аванс);

- ПН № 7111977 від 30.04.2019 на суму 2022,53 грн. в т.ч. ПДВ 337,9 грн.(на залишок);

- ПН № 7112068 від 29.05.2019 на суму 0,06 грн. в т.ч. ПДВ 0,01 грн. (аванс);

- ПН № 7112069 від 31.05.2019 на суму 2022,53 грн. в т.ч. ПДВ 337,9 грн.(на залишок);

- ПН № 7111258 від 19.06.2019 на суму 0,06 грн. в т.ч. ПДВ 0,01 грн. (аванс);

- ПН № 7111259 від 30.06.2019 на суму 2022,53 грн. в т.ч. ПДВ 337,9 грн.(на залишок);

- ПН № 7112294 від 31.07.2019 на суму 2022,53 грн. в т.ч. ПДВ 337,9 грн.;

- ПН № 7111755 від 27.08.2019 на суму 0,06 грн. в т.ч, ПДВ 0,01 грн. (аванс);

- ПН № 7111756 від 31.08.2019 на суму 2022,53 грн. в т.ч. ПДВ 337,9 грн.(на залишок),

Позивач вказує, що вказані податкові накладні /окрім ПН № 7111066 від 28.02.2019 року/ не відображають господарську операцію, а отже є такими що складені з порушенням норм п. 44.1 ст. 44, п. 201.7 ст,201 ПК України та не відповідають умовам п.п. 4.1, 4.2 Договору. ПН № 7111066 від 28.02.2019 на суму 2 022,59 грн. в т.ч. ПДВ 337,10 грн., за словами позивача, оформлена належним чином, у зв`язку з чим відсутній предмет спору на вказану суму.

Судом встановлено, що 25.05.2020 року позивач направив відповідачу вимогу про вчинення певних дій за № 937/14-0І-12/Вих/ щодо реєстрації вірних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних або компенсувати суму збитків.

Зазначена вимога відповідачем залишена без задоволення (лист ТОВ «лайфселл» від 30.06.2020 за Вих.№ 1139) мотивуючи тим, що ТОВ «лайфселл» було зареєстровано податкові накладні згідно ст. 187 ПК України на першу подію що сталася та сформовано одну ПН на аванс та другу на залишок на кінець місяця. Крім цього, відповідач посилається на п. 201.11 ст. 201 ПК України яким передбачено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до складу податкового кредиту без отримання податкової накладної, можуть бути, зокрема транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами.

19.06.2020 року позивач, керуючись наданим йому правом, передбаченим положеннями абз. 23 п. 201.10 статті 201 ПК України, в порядку додаткового досудового заходу врегулювання спору подав до контролюючого органу заяву із скаргою про допущення Відповідачем помилок при складанні/реєстрації податкових накладних.

Предметом спору у даній справі є відшкодування збитків у розмірі 2 571,30 грн., які завдані позивачу внаслідок невключення суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Протиправність поведінки боржника або кредитора у позадоговірних правовідносинах полягає у порушенні правової норми.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Так, надаючи оцінку наявності усіх елементів складу правопорушення, суд вказує наступне.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до положення ст. 198 ПК України абонент, як замовник робіт/послуг, має право на податковий кредит з суми податку, що врахована в ціні вищенаведеного Договору.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо стабілізації розрахунків на Оптовому ринку електричної енергії України", який набрав чинності 3.12.2017р. в абзацах четвертому і п`ятому пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України було замінено цифри "365" на цифри"1095".

З наведеного випливає, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є належним чином складені та зареєстровані податкові накладні.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п. 201.11 ст. 201 ПК України, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

При цьому суд також відзначає, що не є достатнім для віднесення сум податку до складу податкового кредиту лише складання відповідних податкових накладних, з урахуванням обов`язковості їх реєстрації.

Разом із тим, суд відзначає також, що звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який належним чином не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є фактично лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом. При цьому нездійснення перевірки контролюючим органом на підставі скарги не свідчить про відсутність порушень з боку відповідача.

Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 ЦК України.

Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту статей 6, 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Господарський суд зауважує, що Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) та ТОВ "лайфселл", укладаючи спірний договір № 124-В-ІЗФ-18 від 03.10.2018 року, були вільні у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначили умови, порядок розрахунків і платежів, в тому числі стосовно того, що розрахунки за послуги здійснюються відповідно до статистичних даних оператора згідно з документом, що підтверджує факт надання цих послуг (акт наданих послуг), який має бути отриманий абонентом не пізніше 10 (десятого) числа місяця, в якому здійснюється плата /п. 4.2 договору/.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, суд також зауважує, що відповідач посилаючись на здійснення ним реєстрації податкових накладних згідно ст. 187 ПК України на першу подію, що сталася, а саме формування податкових накладних на аванс, відповідач всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України не надає жодних доказів на підтвердження існування авансових платежів позивача.

Разом із тим, суд зазначає, що укладаючи договір із певними погодженими умовами, а в подальшому ставлячи перед судом питання про визнання певних «невигідних» умов несправедливими та їх незастосування або застосування з певними відхиленнями на користь боржника, відповідач діє недобросовісно, порушуючи принцип добросовісності, що суперечить вимогам п.3 ч.1 ст.3 і ст.13 ЦК України. Вказані обставини свідчать про порушення також принципу заборони суперечливої поведінки. Очевидною є непослідовність дій відповідача: спочатку погодити певні умови договору, а потім учинити дії щодо невиконання таких умов.

Враховуючи наведене у сукупності, внаслідок порушення відповідачем встановленого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 2571,30 грн.

В контексті наведеного, суд зазначає про наявність в даному випадку прямого причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо неналежного виконання визначеного законом обов`язку за реєстрації податкових накладних та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення, внаслідок чого суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими.

При цьому, з огляду на норми ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі № 917/877/17. Згідно з правовою позицією Верховного Суду бездіяльність контрагента щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні зумовлює неможливість покупця послуг включення сум ПДВ до податкового кредиту, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, тобто зазначена сума, фактично, є збитками цієї особи.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019р. у справі №908/1568/18, належним способом захисту для позивача є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) підлягають задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені, а заперечення відповідача не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., що вбачається із платіжного доручення № 234 від 23.03.2021 року (а.с. 13).

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "лайфселл" /, адреса - 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 11а, e-mail: / на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /, адреса - 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14/ в особі Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) /, адреса - 68609, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4, e-mail: / збитки у розмірі 2 571,30 грн. /дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня 30 копійок/.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "лайфселл" /, адреса - 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 11а, e-mail: / на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /, адреса - 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14/ в особі Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) /, адреса - 68609, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4, e-mail: / судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. /дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 18 червня 2021 р.

Суддя Н.Д. Петренко