ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3797/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Потребенко О.М.

розглянувши справу № 916/3797/20 в порядку загального позовного провадження

за позовом: ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 /

до відповідача: Лиманської районної державної адміністрації Одеської області /, адреса Одеська обл., Лиманський р., смт. Доброслав, пр. 40-річчя Визволення, буд. 1, e-mail: /

про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача: Волков О.Л., ордер ВН 1021403 від 28.12.2020 року;

від відповідача: не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

ВСТАНОВИВ:

30.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 3932/20/ до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про:

- визнання незаконними дій державного реєстратора реєстраційної служби відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Лиманської (колишня назва Комінтернівської) районної державної адміністрації Одеської області щодо реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1 );

- зобов`язання державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Лиманської РДА Одеської області скасувати реєстраційну дію від 11.03.2005 року, номер запису 0000403 про державну реєстрацію ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1 ) як фізичну особу-підприємця;

- зобов`язання державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Лиманської РДА Одеської області виключити з Єдиного державного реєстру відомості про фізичну особу-підприємця Толстих Сергія Анатолійовича (ідент.код НОМЕР_1 ) з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру про фізичну особу-підприємця, тобто з 11.03.2005 року;

- стягнення судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що його було зареєстровано як суб`єкта підприємницької діяльності без його відома та на підставі фіктивних документів, що має наслідком порушення його прав. При цьому позивач вважає, що оскільки його зареєстровано як суб`єкта підприємницької діяльності не за його зверненням, припинення підприємницької діяльності позивача має здійснюватися в судовому порядку, оскільки реєстрація його як підприємця має ознаки фіктивності.

Ухвалою суду від 11.01.2021 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 вх. № 3932/20 від 30.12.2020 року; зобов`язано позивача надати суду у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду, заяву про усунення недоліків, встановлених при поданні позовної заяви.

21.01.2021 року на адресу суду надійшла заява позивача /вх. № 1736/21/ про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 11.01.2021 року.

У позовні заяві позивач просить справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3797/20 /при цьому враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 904/5857/17 (провадження № 12-96гс18), що вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора з внесення в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору. Така вимога залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту шляхом скасування запису в ЄДР, та розглядається за правилами господарського судочинства незалежно від обмеження позовних вимог лише оскарженням державної реєстрації. Сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду./; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.02.2021 р. о 10:00 год.

24.02.2021 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів /вх. № 5284/21/, в якому позивач просить витребувати у Лиманської РДА Одеської області належним чином посвідчені копії реєстраційної справи відносно реєстрації ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суб`єктом підприємницької діяльності.

У судовому засіданні 24.02.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 17.03.2021 року на 10:30 год.

У судовому засіданні 17.03.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі до 26.04.2021 року.

Ухвалою суду від 17.03.2021 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів /вх. № 5284/21 від 24.02.2021 року/ у справі № 916/3797/20; витребувано у Лиманської районної державної адміністрації Одеської області належним чином посвідчену копію реєстраційної справи відносно реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем; відкладено підготовче засідання по справі № 916/3797/20 на 14.04.2021 р. о 11:00 год.

01.04.2021 року на виконання ухвали суду від 17.03.2021 року судом отримано від Лиманської районної державної адміністрації Одеської області належним чином посвідчену копію реєстраційної справи № 0000403.

У судовому засіданні 14.04.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 22.04.2021 року на 09:30 год.

У судовому засіданні 22.04.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 28.04.2021 року на 12:30 год.

27.04.2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача /вх. № 11712/21/ стосовно обґрунтування звернення до Господарського суду Одеської області.

У судовому засіданні 28.04.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 14.05.2021 року на 11:30 год.

У судовому засіданні 14.05.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 09.06.2021 року на 10:00 год.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі

Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Всі ухвали суду по справі № 916/3797/20, зокрема про відкриття провадження у справі від 25.01.2021 року направлялись учасникам справи в порядку, визначеному положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема відповідачу, за адресою, вказаною в позовній заяві ( АДРЕСА_2 , яка є його місцезнаходженням, що підтверджується Витягом в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотньому боці другої сторінки цих ухвал з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті „Судова повістка.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач по справі отримав 01.02.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 526, яке одержано судом 05.02.2021 року.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.01.2021 року було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач, обізнаний про розгляд справи № 916/3797/20, міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Оскільки відповідач по справі, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі не надав суду відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, суд в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 11.03.2005 року Комінтернівською районною державною адміністрацією Одеської області заведено та почато реєстраційну справу № 0000403 стосовно проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця Толстих Сергія Анатолійовича. Номер запису № 0001477 від 19.01.2006 року, свідоцтво про державну реєстрацію серії В01 № 337312, державний реєстратор Цуркан Михайло Володимирович.

Згідно опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи-підприємця» фізична особа надала наступні документи: реєстраційна картка, копія довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів; копія квитанції, виданої банком.

Згідно реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця від 25.02.2005 року код виду економічної діяльності 51 оптова торгівля і посередництво у торгівлі. Номер запису № 0000403 від 11.03.2005 року, свідоцтво про державну реєстрацію серії В00 № 0824, державний реєстратор Главацька Наталія Олександрівна.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.12.2014 року у справі № 504/4374/14-к частково задоволено скаргу ОСОБА_1 щодо оскарження невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення; зобов`язано посадових осіб Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 28.08.2014 року.

Комінтернівським РВ ГУМВС України від 03.02.2015 року доручено оперативному підрозділу Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області виконати слідчі дії, а саме на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.01.2015 року вилучити оригінали реєстраційної справи фізичної особи-підприємця Толстих Сергія Анатолійовича, ІПН НОМЕР_1 , яка зберігаються у реєстраційній службі Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області.

10.02.2015 року складено протокол тимчасового доступу до речей і документів та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області від 25.08.2016 року повідомлено слідчому Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області, що інформація відносно застрахованих осію, які мали трудові відносини з СПД Толстих С.А. /ІПН НОМЕР_1 / відсутня, тому що СПД Толстих С.А. звітність не надавалась.

Комінтернівська об`єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС в Одеській області листом від 29.08.2016 року повідомила слідчому Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області, що ОСОБА_1 , /ІПН НОМЕР_1 / взятий на облік у Комінтернівській ОДПІ з 24.03.2005 року. За час перебування на обліку перевірки господарської діяльності та фінансового стану не проводились. Повідомлено, що будь-які дані про фінансові операції за період з 2006 року по 2015 роки відсутні, тому встановити відділення банку, з якого надходили кошти немає можливості.

21.03.2017 року Комінтернівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області внесено запис до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 , відповідно до якої, 11.03.2005 року державним реєстратором Комінтернівської районної державної адміністрації внесено недостовірні відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 як фізичну особу-підприємця. 29.05.2019 року позивач звернувся до начальника центру надання адміністративних послуг Лиманської райдержадміністрації з вимогою прийняти рішення про скасування державної реєстрації фізичною особою-підприємцем стосовно нього. Лист отримано 04.06.2019 року.

11.06.2019 року відділ надання адміністративних послуг Лиманської райдержадміністраці Одеської області листом № 70/031-15 повідомило, що для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця подається заява про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням.

Судом досліджено висновок судового експерта ОНДЕКЦ МВС України № 526-П від 22.01.2018 року, складений на підставі постанови старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області від 20.11.2017 року, відповідно до якого, короткі записи у графах «прізвище» , «ім`я по батькові», рукописні тексти в графі «Назва виду діяльності» на сторінці 1 в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця (Форма №10), виконані вірогідніше за все не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Сторінку заповнив: (прізвище, ініціали) ОСОБА_1 » на сторінці 1 в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця (Форма №10), виконаний вірогідніше за все не самим ОСОБА_1 , а іншою особою. Встановити більшу кількість розбіжностей за загальними та окремими ознаками підписів та відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим у зв`язку із варіаційністю наданих зразків підписів, що обмежило обсяг графічного матеріалу. Короткий запис в графі «Свідоцтва про державну реєстрацію отримав (прізвище, ініціали)» на сторінці 3 в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця (Форма №10), виконані вірогідніше за все не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Приймаючи до уваги вилучення ст. слідчим СВ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області капітаном міліції Піноніка Ю.А. оригіналу реєстраційної справи фізичної особи-підприємця Толстих Сергія Анатолійовича, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка зберігалась у реєстраційній службі Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.01.2015 року у справі № 504/246/15-к про надання тимчасового доступу до документів та їх доступу, та відсутність відомостей про її повернення до реєстраційного органу, що позбавляє можливості призначити проведення судової експертизи у рамках розгляду справи № 916/3797/20, суд приймає наданий позивачем експертний висновок як належний доказ.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника. Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно ст. 50 ЦК України, право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Статтею 51 ЦК України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців. Цей Закон набрав чинності з 01 липня 2004 року.

Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус (стаття 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань").

Змістом статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань" передбачено повноваження державного реєстратора згідно з якими він, зокрема, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи.

Водночас статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено спростовувану презумпцію відомостей, оголошених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР).

Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує права чи законні інтереси позивача. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17.

Враховуючи вищенаведене, питання наявності правових підстав для скасування певного реєстраційного запису не ставиться у виключну залежність від дотримання державним реєстратором визначеного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" порядку та способу його дій і у випадку встановлення судом в межах відповідного спору незаконності підстави для вчинення такого запису, яким порушуються права та інтереси позивача, існують правові підстави для його скасування.

Згідно з вимогами частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі 915/641/18, від 13.01.2020 у справі № 908/510/19, від 04.02.2020 у справі № 918/104/18.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права. Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача та будь-яких доказів на їх підтвердження, відсутність категоричного висновку експерта, що записи та підписи від імені ОСОБА_1 в реєстраційній справі виконані сами ним, господарський суд, звертаючись до балансу вірогідностей, вважає, що докази, надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, є більш вірогідними щодо відсутності безпосередньо волевиявлення ОСОБА_1 на реєстрацію його як фізичну особу-підприємця та надання відповідних документів для реєстрації державному виконавцю. У зв`язку із чим, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 6 306,00 грн., що вбачається із квитанцій № 161 від 07.02.2020 року, № 152 від 07.02.2020 року, № 153 від 07.02.2020 року.

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, судовий збір у розмірі 6 306,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати незаконними дії державного реєстратора реєстраційної служби відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Лиманської районної державної адміністрації Одеської області щодо реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

3. Зобов`язати державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Лиманської РДА Одеської області скасувати реєстраційну дію від 11.03.2005 року, номер запису 0000403 про державну реєстрацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як фізичну особу-підприємця.

4. Зобов`язати державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Лиманської РДА Одеської області виключити з Єдиного державного реєстру відомості про фізичну особу-підприємця Толстих Сергія Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру про фізичну особу-підприємця, тобто з 11.03.2005 року.

5. Стягнути з Лиманської районної державної адміністрації Одеської області /, адреса Одеська обл., Лиманський р., смт. Доброслав, пр. 40-річчя Визволення, буд. 1, e-mail: / на користь ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 / судовий збір у розмірі 6 306,00 грн. /шість тисяч триста шість гривень 00 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 18 червня 2021 р.

Суддя Н.Д. Петренко