ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2021 р. Справа № 911/349/21

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., за участю секретаря судового засідання Андрух Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Етерна-ІІ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112»

про стягнення 656 176,73 грн

за участю представника відповідача: Салашна Л.М. (довіреність № 153 від 04.04.19)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.02.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Етерна-ІІ» (далі - ТОВ «Етерна-ІІ»/позивач) надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112» (далі - ТОВ «Мостобудівельний загін № 112»/відповідач) про стягнення 656 176,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором, що виразилось у несплаті стягнутих за рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13 497 871,15 грн боргу та 9 957,42 грн судового збору, на які позивачем здійснено нарахування сум 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.02.2021, зокрема, прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Етерна-ІІ» до розгляду та відкрито провадження в справі, призначено підготовче засідання на 19.03.2021.

18.03.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.03.2021 вказане вище клопотання ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» задоволено; продовжено ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» строк для подання відзиву до 02.04.2021; відкладено підготовче засідання на 02.04.2021.

02.04.2021, у встановлені судом строки, через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив, відповідно до змісту якого останній заперечує проти позову та заявляє про пропуск строку позовної давності, та застосування відповідних наслідків у вигляді відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області, занесеною до протоколу судового засідання від 02.04.2021, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.04.2021.

15.04.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.04.2021, вказане вище клопотання судом задоволено, продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 23.04.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.04.2021, зокрема, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.05.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.05.2021, розгляд справи по суті відкладено на 04.06.2021.

У судове засідання 04.06.2021 представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце провадження судового засідання Товариство з обмеженою відповідальністю «Етерна-ІІ» було повідомлено належним чином.

Ухвали про відкриття провадження у зазначеній справі, про відкладення підготовчого засідання, про призначення справи до судового розгляду по суті, про відкладення розгляду справи по суті судом надсилались на юридичну адресу позивача згідно наявних в ЄДР відомостей. Поряд з тим, конверти з відповідно надісланою позивачу кореспонденцією за адресою: 01004, м. Київ, вул. Кропивницького, буд. 18, офіс 34, повернуто до суду органом поштового зв`язку із зазначенням причин такого повернення - «за закінченням встановленого строку зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

До того ж, всі ухвали в означеній справі офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі, тоді як за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

З огляду вказаного вище, суд дійшов висновку, що позивачу надано право бути обізнаним про прийняті у даній справі рішення шляхом доступу до Реєстру та можливість реалізувати право на участь у судовому процесі у передбаченому процесуальним законом порядку.

У судовому засіданні 04.06.2021, після закінчення з`ясування обставин та дослідження доказів, судом оголошено про перехід до судових дебатів, по закінченню яких суд вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд:

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту викладених у позові обставин та доданих до нього доказів слідує, що у провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/3358/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Етерна-ІІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін №112", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальної корпорації "Київавтодор" про стягнення коштів.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 21/10-11 на виконання робіт з капітального ремонту Каховських шляхопроводів № 1 та № 2 у Дніпровському районі від 21.10.2011.

Рішенням Господарського суду київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13 позов задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін №112" (ідентифікаційний код 22202218) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Етерна-ІІ" (ідентифікаційний код 36757981) 497871,15 грн боргу, а також 9957,42 грн судового збору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Етерна-ІІ" (ідентифікаційний код 36757981) в доход Державного бюджету України 1720,50 грн судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії зазначеного вище рішення, судом встановлено, що 21.10.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін №112" (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Етерна-ІІ" (субпідрядник) було укладено договір № 21/10-11 на виконання робіт з капітального ремонту Каховських шляхопроводів № 1 та № 2 у Дніпровському районі.

На виконання своїх договірних зобов`язань позивач, відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт №№ 1, 2, 3, 4, за грудень 2011 року, підписаних сторонами, виконав роботу на зальну суму 1265846,54 грн.

У вказаній справі судом також встановлено, що ТОВ "Мостобудівельний загін №112" було здійснено часткову оплату за виконані роботи на суму 730000,00 грн та відповідно до акту заліку взаємних вимог № АВ-0000003 від 30.03.2012 сторони дійшли згоди про залік взаємних вимог на суму 37975,39 грн, внаслідок чого, кінцевий розмір заборгованості відповідача перед позивачем становив 497871,15 грн.

Відтак, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 497871,15 грн.

Як зауважено позивачем, сума заборгованості, підтверджена рішенням суду у справі № 911/3358/13, - сплачена відповідачем, на підтвердження чого надано суду постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. про закінчення виконавчого провадження № 61464105 від 18.03.2020 у зв`язку з виконанням рішення в повному обсязі.

З наявної в матеріалах справи постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. про закінчення виконавчого провадження № 61464105 від 18.03.2020 вбачається, що борг, витрати виконавчого провадження та основну винагороду приватного виконавця в межах провадження стягнуто з ТОВ «Мостобудівельний загін №112» в повному обсязі та закрито виконавче провадження.

З огляду зазначеного, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання за рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13, позивач просить суд стягнути з ТОВ "Мостобудівельний загін №112" 560 134,53 грн інфляційних втрат та 96 042,20 грн 3% річних, нарахованих на 507 828,57 грн заборгованості з 29.11.2013 по 18.03.2020.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем в позові зазначено, що в рішенні Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13 не вказано платіжних реквізитів для перерахування боргу, а позивачем своєю чергою тривалий час не вживалось дій щодо звернення за виконанням рішення, що на думку відповідача, в силу приписів ст. 613 Цивільного кодексу України, виключає обов`язок ТОВ "Мостобудівельний загін №112" зі сплати процентів за час прострочення кредитора.

Поряд з наведеним відповідачем також надано контррозрахунок інфляційних втрат та 3% річних, а також заявлено про пропуск строку позовної давності, та застосування відповідних наслідків у вигляді відмови у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Приписами ст. ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. ст. 610, 612, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Водночас, відповідно до ст. ст. 73, 74 та 75 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду вказаного вище, оскільки обставини стосовно наявності у ТОВ «Мостобудівельний загін №112» обов`язку сплатити 497871,15 грн боргу з оплати виконаних робіт згідно договору № 21/10-11 на виконання робіт з капітального ремонту Каховських шляхопроводів № 1 та № 2 у Дніпровському районі від 21.10.2011 встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13, суд дійшов висновку, що вказані обставини не потребують доказування та, у сукупності із наданими у даній справі доказами припинення відповідного грошового обов`язку лише 18.03.2020, шляхом фактичного виконання в повному обсязі рішення у справі № 911/3358/13, свідчать про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення відповідачем грошового зобов`язання у сумі 497871,15 грн, на яку позивачем, зокрема, здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Що ж до нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат на суму судового збору у розмірі 9957,42 грн, присуджену до стягнення рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13 та включену позивачем у розрахунку до суми основного боргу, слід зазначити таке.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно приписів статей 524, 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до статтей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами статті 604 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

Отже, встановлені обставини у даній справі дають підстави для висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13, не є підставою виникнення нового грошового зобов`язання у спірних правовідносинах, а лише підтверджує факт порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором, яке виникло перед позивачем до ухвалення вказаного судового рішення, яке не трансформує та не припиняє грошове зобов`язання ТОВ «Мостобудівельний загін №112» перед позивачем.

Водночас, визначаючи правову природу грошового зобов`язання, необхідно, перш за все, враховувати приписи частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне зауважити, що згідно рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13 самостійне грошове зобов`язання у вигляді сплати сум судового збору у відповідача не виникає, а тому нарахування 3% річних та інфляційних, згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, належить здійснювати на суму основного боргу, стягнуту цим судовим рішенням до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих цим рішенням сум судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.11.2019 у справі №905/1753/18.

Отже, з огляду вказаного вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підтверджену рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13 загальну суму заборгованості включно з сумою судового збору.

До того ж, враховуючи припинення 18.03.2020 грошового обов`язку відповідача по сплаті боргу в сумі 497871,15 грн шляхом фактичного виконання в повному обсязі рішення у справі № 911/3358/13, суд дійшов висновку, що право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат за порушення строків сплати 497871,15 у позивача припинилось в день, що передує дню погашення заборгованості, тобто 17.03.2020.

Також, виходячи зі змісту викладених у позові обставин і арифметичного змісту здійсненого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позивачем у вказаних розрахунках помилково зазначено, що рішення суду у справі № 911/3358/13 набрало законної сили 29.11.2013 та є датою початку обрахунку 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідно вірною датою набранням рішенням законної сили є 26.10.2013.

За таких обставин, враховуючи, що суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, суд, в межах вказаного позивачем періоду, з урахуванням норм закону та встановлених обставин, здійснював обрахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат з 29.11.2013 по 18.03.2020 на 497 871,15 боргу.

Здійснивши обрахунок вказаних сум за відповідні періоди, суд встановив, що арифметично вірний розмір сум 3% річних складає 94 068,69 грн, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 96 042,20 грн 3% річних є частково обґрунтованою в розмірі 94 068,69 грн.

Водночас, оскільки розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат, обрахований судом в межах вказаного позивачем періоду, з урахуванням норм закону та встановлених обставин, складає 817 585,10 грн, тоді як суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 560 134,53 грн інфляційних втрат є обґрунтованою.

Водночас судом визнаються неспроможними доводи відповідача про відсутність платіжних реквізитів в рішенні Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13 з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 84 ГПК України, в редакції чинній на момент прийняття рішення в даній справі, при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються, зокрема, найменування сторони, на користь якої вирішено спір і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов`язана виконати відповідні дії; розмір сум, що підлягають стягненню.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії вказаного рішення, резолютивна частина містить всі необхідні реквізити сторін, передбачені приписами ст. 84 ГПК України, в редакції чинній на момент прийняття рішення в даній справі.

До того ж, з огляду на існування договірних відносин між сторонами, не зазначення платіжних реквізитів позивача в рішенні не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість виконаних робіт, тоді як відповідачем не доведено неможливості сплати заборгованості на реквізити, зазначені в договорі, або на рахунок, на який відповідачем раніше сплачувалися кошти за договором № 21/10-11 на виконання робіт з капітального ремонту Каховських шляхопроводів № 1 та № 2 у Дніпровському районі від 21.10.2011.

Стосовно не вжиття позивачем протягом тривалого часу дій щодо звернення за виконанням рішення, що на думку відповідача, в силу приписів ст. 613 Цивільного кодексу України, виключає обов`язок ТОВ "Мостобудівельний загін №112" зі сплати процентів за час прострочення кредитора, суд зазначає, що вказане не може вважатись простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, оскільки кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Що ж до посилань відповідача на пропуск строку позовної давності слід зазначити таке.

Згідно приписів ст. ст. 256, 257, 261, 253, 254, 612 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язують його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду вищенаведеного, оскільки відповідно до положень Цивільного кодексу України до вимог про стягнення 3% річних та інфляційні втрат застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

Поряд з тим, ані в рішенні суду в справі № 911/3358/13, ані в наданих поясненнях позивача та відповідача не зазначено про домовленість сторін щодо збільшення строків позовної давності, як і не надано копії договору № 21/10-11 на виконання робіт з капітального ремонту Каховських шляхопроводів № 1 та № 2 у Дніпровському районі від 21.10.2011.

Отже, враховуючи встановлений судом у рішенні Господарського суду Київської області від 15.10.2013 у справі № 911/3358/13, договірний обов`язок відповідача щодо здійснення оплати за виконані роботи, суд дійшов висновку що про порушення своїх прав та законних інтересів позивач, як сторона договору, мав змогу дізнатися з моменту прострочення відповідачем виконання відповідного договірного обов`язку. Однак з вказаного вище рішення суду не вбачається за можливе встановити момент такого прострочення відповідачем виконання відповідного договірного обов`язку, тоді як сторонами не надано суду копії вказаного договору, як і не надано пояснень щодо моменту виникнення обов`язку з оплати виконаних робіт за договором, суд дійшов висновку, що позивач мав змогу дізнатися про порушення своїх прав та законних інтересів з моменту здійснення сторонами заліку взаємних вимог, тобто 30.03.2012.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суд відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

Виходячи з аналізу наведених норм, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватись в разі звернення позивача до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19, від 29.12.2020 у справі № 909/1165/19.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень 29.08.2013, в межах передбаченого законом строку для звернення до суду, ухвалою Господарського суду Київської області порушено провадження в справі № 911/3358/13 за позовом ТОВ «Етерна-ІІ» до ТОВ "Мостобудівельний загін №112", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальної корпорації "Київавтодор" про стягнення сум, а тому суд дійшов висновку, що строк позовної давності для звернення з позовом про стягнення заборгованості за договором № 21/10-11 на виконання робіт з капітального ремонту Каховських шляхопроводів № 1 та № 2 у Дніпровському районі від 21.10.2011 перервався 29.08.2013 і, як наслідок, останнім днем трирічного строку на звернення позивача до суду із відповідним позовом є 29.08.2016.

Водночас, як слідує з відмітки органу поштового зв`язку на конверті, у якому надійшла позовна заява, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі 30.01.2021.

Тобто, з позовними вимогами про стягнення 560 134,53 грн інфляційних втрат та 96 042,20 грн 3% річних, нарахованих за період з 29.11.2013 по 18.03.2020 на заборгованість за вище вказаним договором, позивач звернувся до суду після спливу встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Поряд з тим, суд звертає увагу, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин, що випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вправі надати особі (визнати право) на судовий захист порушеного права за сукупності умов:

- особа (позивач) наведе поважні, на її думку, причини пропуску позовної давності при зверненні до суду за захистом порушеного права, вказавши на конкретні обставини, які об`єктивно перешкоджали йому звернутись за захистом порушеного права у межах позовної давності, вказавши та надавши також суду докази, що підтверджують існування цих обставин (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України);

- суд за результатами оцінки доказів, наданих на підтвердження цих обставин, встановить їх існування та дійде висновку про їх об`єктивний характер, і тим самим дійде висновку про існування поважних причин пропуску позовної давності при зверненні позивача за захистом порушеного права.

За відсутності будь-якої із наведених умов, суд не має права визнавати існування поважних причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, надавати у зв`язку із цим особі (позивачу) судовий захист порушеного права та задовольняти відповідні вимоги.

Водночас позивачем не наведено поважних причин пропуску позовної давності при зверненні до суду, не вказано конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали йому звернутись в межах позовної давності та, відповідно, не надано доказів на підтвердження існування цих обставин.

За таких обставин, враховуючи сплив строку позовної давності до частково обґрунтованої вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, про застосування якої заявлено відповідачем, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору у даній справі покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Етерна-ІІ" (01004, м. Київ, вул. Кропивницького, буд. 18, офіс 34, ідентифікаційний код 36757981) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 112" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Щолківська, буд. 2, ідентифікаційний код 22202218) про стягнення 656 176,73 гривень відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.06.2021.

Суддя П.В.Горбасенко