ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021м. ДніпроСправа № 913/489/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"

до ОСОБА_1

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕТАЛУРГ"

про стягнення 2147200,00грн. заборгованості за кредитом (кредитний договір №DNVKLON5994 від 25.03.2016)

Представники:

від позивача: Чумак С.О., довіреність № 1872-К-О від 16.01.2021 року, адвокат;

від відповідача: Бірюков С.В., ордер АЕ № 1070791 від 17.05.2021 року, адвокат;

від третьої особи: не з`явився.

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 29.07.2020 за вих.№б/н до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 2147200,00грн. заборгованості за кредитом (кредитний договір №DNVKLON5994 від 25.03.2016). Крім цього, просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №913/489/20 визначено суддю Господарського суду Луганської області, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2020.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 23.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання. До участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучено ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕТАЛУРГ".

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.02.2021 направлено матеріали справи №913/489/20 до Господарського суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №913/489/20 визначено суддю Господарського суду Дніпропетровської області Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021.

Ухвалою від 29.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 29.04.2021.

21.04.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 20.04.2021 за вих.№б/н, яким просить суд: 1. Витребувати у позивача оригінали письмових доказів, наданих в якості додатків до позовної заяви, зокрема, але не виключно оригінал договору поруки №DNVKLON5994/DP2 від 25.03.2016. 2. Застосувати до спірних правовідносин термін позовної давності. 3. У задоволенні позовних вимог відмовити. 4. Судові витрати покласти на позивача. Ухвалою від 29.04.2021 відзив від 20.04.2021 за вих.№б/н з доданими до нього документами прийнято до розгляду.

Ухвалою від 29.04.2021 підготовче засідання відкладено на 17.05.2021.

Ухвалою від 17.05.2021 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 16.06.2021.

16.06.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшли додаткові письмові пояснення на обґрунтування позовних вимог.

В судове засідання, яке відбулося 16.06.2021, сторони забезпечили явку представників; третя особа-1 явку представника не забезпечила.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

25.03.2016 між позивачем та третьою особою-1 (позичальник) укладено кредитний договір №DNVKLON5994 (далі - договір).

Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, що підтверджується випискою по кредитному рахунку.

25.03.2016 між позивачем та відповідачем (поручителем) укладено договір поруки №DNVKLON5994/DP2 (далі - договір поруки).

Станом на 28.07.2020 заборгованість третьої особи-1 (позичальника) за договором складає 11409690,29грн. та складається з 2147200,00грн. заборгованості за кредитом; 3990422,09грн. заборгованості за відсотками; 5272068,20грн. заборгованості з пені, проте позивач просить стягнути з відповідача лише 2147200,00грн. заборгованості за кредитом.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач визнав факт укладення кредитного договору та договору поруки.

Відповідач вказав на наявність рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2018 по справі №904/4341/17 за позовом позивача до третьої особи-1, яка виступала позивачем та до приватного підприємства "Метал Індастрі" про стягнення заборгованості у розмірі 2147200,00грн. Позовні вимоги задоволено та заборгованість стягнуто солідарно.

Відповідач наголошує, що зобов`язання з повернення кредиту ліміт якого 2819200,00грн. має бути виконаний 31.12.2016. Отже, перебіг позовної давності відбувся 01.01.2017. З даною позовною заявою позивач звернувся 29.07.2020, тобто після спливу позовної давності.

СТРОК ДЛЯ ПОДАЧІ ВІДПОВІДІ НА ВІДЗИВ.

Відзив позивач отримав 26.04.2021, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Позивачу в ухвалі від 29.04.2021 роз`яснено, що відповідно до статті 184 Господарського процесуального кодексу України він має право надати відповідь на відзив, яка має відповідати вимогам статті 166 Господарського процесуального кодексу України.

В ухвалі від 29.04.2021 визначено строк для подачі відповіді на відзив протягом трьох днів від дати отримання відзиву.

Отже, визначений господарським судом строк для подачі відповіді на відзив тривав по 29.04.2021.

Згідно з частиною 7 статті 116 Господарського процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Отже, з урахуванням строків, встановлених Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за №173/24950, строк для подачі заперечень є таким, що сплив 06.05.2021.

ДОВОДИ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.

Відповідь на відзив не надійшла.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Юрисдикція спору. 2. Преюдиція в господарському процесі. 3. Обставини укладення кредитного договору. 4. Факт виконання позивачем укладеного між сторонами договору. Факт повернення кредиту третьою собою-1. 5. Обставини укладення договору поруки. 6. Правомірність заявлених позовних вимог. 7. Наявність/відсутність підстав для застосування позовної давності.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Юрисдикція спору.

Спори між банками та поручителями-фізичними особами за кредитами, укладеними з юридичними особами, можуть розглядатися у порядку господарського судочинства. Такий висновок був зазначений аж у чотирьох постановах Великої Палати. Після 15.12.2017 кодекси дозволили розглядати у порядку господарського судочинства справи, які випливають з правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці (пункт 1) частина 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України). Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах №904/2530/18 від 19.03.2019, №904/2526/18 від 19.03.2019, №904/2538/18 від 19.03.2019, №904/2529/18 від 19.03.2019, роз`яснила, що фізична особа може виступати відповідачем у господарському суді за умови, що вона виступає поручителем за зобов`язанням, що випливає з укладеного договору між юридичними особами.

Таким чином, юрисдикція спору визначена правильно.

2. Преюдиція в господарському процесі.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім вказаного, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відтак, приймаючи рішення зі спору у справі №913/489/20 господарський суд взяв до уваги обставини встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2018 по справі №904/4341/17, яке набрало законної сили 04.10.2018.

3. Обставини укладення кредитного договору.

25.03.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк", яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі банк, позивач) та Приватним підприємством «Торговий дім «МЕТАЛУРГ» (далі позивальник, третя особа-1) укладено Кредитний договір №DNVKLON5994 (далі - Договір) за умовами п. А.1. вид кредиту не відновлювальна кредитна лінія.

Згідно п. А.2. Договору ліміт цього договору: 2819200,00грн., у тому числі на наступні цілі:

- розмірі 2684000,00грн. на реструктуризацію овердрафтового кредиту №DNVKLOF2297 від 17.11.2014 та ліміту на гарантовані платежі;

- розмір 0,00грн., на сплату страхових платежів у видатках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5., 2.2.12 цього договору;

- у розмірі 0,00грн., для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п. 2.1.1 цього договору;

- у розмірі 135200,00грн. на сплату судових вимог, передбачених п.п. 2.2.15, 2.3.13, 5.8. цього договору.

Термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток №1 цього договору). Згідно статей 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, термін повернення кредиту встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток №1 до цього договору) (п. А.3. Договору).

Згідно п. А.5 Договору зобов`язання позичальника забезпечується: Договором застави товару в обороті №DNVKLON5994/DZ від 25.03.2016, Договором поруки №DNVKLON5994/DP1 від 25.03.2016, Договором поруки №DNVKLON5994/DP2 від 25.03.2016, Договором поруки №DNVKLON5994/DP3 від 25.03.2016.

За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 34 % річних. У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань. Передбачених п. 2.2.13 цього договору, банк збільшує процентну ставку на 5% річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, і дати початку нарахування підвищених процентів. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 34 % річних. При цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі 34 % річних і дати початку її нарахування (п. А.6 Договору).

Відповідно до п. А.7. Договору у випадку порушення позичальником будь-якого з грошового зобов`язання позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 68 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості . у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реєстрації права банку , передбаченого п. А.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,189 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуються.

У відповідності п. А.8 Договору датою сплати процентів є 25-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3. цього договору. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 2.3.2. цього договору).

Згідно п. 1.1. Договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у формі згідно з п. А.1 цього договору з лімітом і на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2. цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів, винагороди в обумовлені цим договором терміни.

Невідновлювана кредитна лінія (далі кредит) надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів, рахунки яких відкриті в банку. При цьому, розрахункові документи позичальника на порядок використання кредиту не поширюються на платежі на адресу одержувача:

- зі сплати послуг бюро технічної інвентаризації;

- по сплаті державного мита, податків (обов`язкових платежів), і будь-яких інших платежів на користь державних органів, органів місцевого самоврядування, пенсійного фонду, фондів соціального страхування;

- зі сплати послуг електропостачання, водопостачання, газопостачання, опалення, послуг з вивезення та утилізації сміття та інших комунальних послуг.

Ліміт кредитування на конкретну дату зазначений у п. А. 2.1. цього договору (п.п. 1.1.1. Договору).

Термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А12, 2.3.2., 2.4.1. цього договору (п. 1.2. Договору).

Банк зобов`язується відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у п. А4 цього договору: а) перерахувати за дорученням позичальника, без додаткового узгодження, грошові кошти для відшкодування витрат з реєстрації у державному реєстрі обтяжень рухомого майна у розмірі, зазначеному у п. 1.1. цього договору, на рахунок НОМЕР_2 ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 305299 з призначенням платежу «Відшкодування витрат з реєстрації обтяження рухомого майна». Надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів позичальника на цілі, відмінні від сплати страхових та/або інших платежів, у межах суми, обумовленої п. 1.1. цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.1., 2.2.12 цього договору. Для отримання кредиту (або його частини) позичальник зобов`язується не пізніше дати отримання кредиту, що планується, надати до банку попередню вимогу у довільній формі із зазначенням суми кредиту і терміну його надання. Зобов`язання з видачі кредиту або його частини згідно з цим договором виникають у банку з дня надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум у порядку, передбаченому п. 2.4.2 з урахування п. 1.1. цього договору. Зобов`язання з видачі кредиту або його частини на сплату страхових та/або інших платежів виникають у банку у випадку непред`явлення позичальником документів, підтверджуючих сплату чергових страхових та/або інших платежів за рахунок інших джерел (п. п. 2.1., 2.1.1, 2.1.2 Договору).

Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п. 1.1. цього договору. Сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.3. цього договору. Повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2. 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2. У випадку якщо заборгованість по кредиту перевищує суму встановленого поточного ліміту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (додаток №1 до цього договору) для поточного періоду користування кредитом, позичальник зобов`язується погасити різницю в день її виникнення (п.п. 2.2., 2.2.1., 2.2.2, 2.2.3. Договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що зобов`язання позичальника забезпечується згідно з п. А.5 цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2., 2.2.3., 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1. цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку. Передбаченому п. 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умовами цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення земельної процентної ставки.

Відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених п.п. 1.2., 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2., 2.4.1. цього договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього договору (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов договору, встановленого п. А.3 цього договору) (п. 4.2. Договору).

Цей договір у частині п. 4.4. цього договору набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частини з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язання сторонами за цим договором (п. 6.1. Договору).

4. Факт виконання позивачем укладеного між сторонами договору. Факт повернення кредиту третьою собою-1.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2018, яке набрало законної сили 04.10.2018 встановлено, позивач свої зобов`язання згідно Кредитного договору виконав у повному обсязі, а саме надав третій особі-1, яка у справі №904/4341/17 виступала відповідачем-1 кредитний ліміт у розмірі 2819200,00грн.

Господарський суд в межах справи №913/489/20 не встановив наявність доказів належного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту за кредитним договором.

Логічним є висновок, що заборгованість за кредитом у розмірі 2147200,00грн. існує.

5. Обставини укладення договору поруки.

25.03.2016 між відповідачем (далі - поручитель, відповідач) і позивачем (далі - кредитор, позивач) укладено договір поруки №DNVKLON5994/DP2 (далі договір поруки).

Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Приватним підприємством «Торговий Дім «МЕТАЛУРГ», юридична адреса якого: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул.. Байкальська , буд. 9/12, код в (далі боржник, третя особа-1) зобов`язань за кредитним договором №DNVKLON5994 від 25.03.2016 (далі - кредитний договір), з: повернення кредиту з лімітом 2819200,00грн., наданого у вигляді невідновлювальної кредитної лінії. У тому числі у розмірі 2684000,00грн. на реструктуризацію овердрафтового кредиту №DNVKLOF2297 від 17.11.2014 та ліміту на гарантовані платежі, у розмірі 0,00грн. на сплату страхових платежів у видатках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5., 2.2.13 кредитного договору, у розмірі 0,00грн. для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п. 2.1.1. кредитного договору, у розмірі 135200,00грн. на сплату судових витрат передбачених п.п. 2.2.16, 2.3.13, 5.8 кредитного договору, з терміном повернення кредиту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (додаток №1 кредитного договору), з кінцевим терміном повернення кредиту 31.12.2016, у відповідності до умов п. А.3 кредитного договору; сплати процентів за користування кредитом у розмірі 34% річних починаючи з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту, у дату сплати процентів, якою є 25 число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання кредитного договору. У випадку невиконання та (або) неналежного виконання боржником зобов`язань, передбачених п. 2.2.14 кредитного договору сплати процентів за користування кредитом збільшених на 5% річних за кожен випадок невиконання та (або) неналежного виконання. За умови відновлення виконання боржником зобов`язань передбачених п. 2.2.14 кредитного договору, боржник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 34% річних з дати початку їх нарахування. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної в п. 4.3. кредитного договору, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту; сплати процентів за користування кредитом у випадку порушення боржником будь-якого грошового зобов`язання у розмірі 68 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості по кредиту у дату сплати процентів, якою є 25 число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання кредитного договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної в п. 4.3 Кредитного договору, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту; а також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі. Якщо під час виконання кредитного договору зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні (п.1.1 Договору поруки).

Пунктом 1.2 Договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом. Винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитом всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. У випадку смерті або банкрутства боржника за кредитним договором та/або заміни боржника внаслідок правонаступництва та/або переведення боргу на будь-яку іншу особу (нового боржника), поручитель приймає на себе зобов`язання та згодний відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого іншого боржника (нового боржника) при настанні вказаних в даному пункті обставин, в зв`язку з чим, поручитель надає поруку перед кредитором за виконання новим боржником зобов`язання за кредитним договором у розмірі і порядку визначеному умовами кредитного договору. При цьому, будь-які додаткові узгодження з поручителем не потрібні.

Згідно п. 1.3. Договору поруки поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.

До поручителя, який виконав зобов`язання боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором та договором(ам) застави (іпотеки), що укладений(ні) в забезпечення зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором (п. 1.4. Договору поруки).

У відповідності до п. 1.5. Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитом як солідарні боржники.

Пунктом 1.6. Договору поруки встановлено, що поручителем надані всі наявні документи, що стосуються поручителя, на момент укладання цього договору в господарському/цивільному суді не мається заяв кредиторів про визнання поручителя банкрутом.

Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за кредитним договором цей договір припиняє свою дію (п. 4.1. Договору поруки).

Відповідно до п. 5.1. Договору поруки сторони домовились збільшити встановлену законом позовну давність, дійшовши згоди, що до передбачених цим договором вимог кредитора до поручителя позовна давність встановлюється сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років.

6. Правомірність заявлених позовних вимог.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з положеннями статей 543, 546, 553, 554 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, господарський суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими. Доказів виконання третьою особою-1, як боржника позивача матеріали справи не містять.

7. Наявність/відсутність підстав для застосування позовної давності.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Відповідач скористався правом на подачу заяву про застосування строку позовної давності.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Господарський суд дійшов висновку, що права позивача є порушеними, а заборгованість існуючою.

У Цивільного кодексу України встановлено, зокрема, загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

За правилами частини 1 статті 259 Цивільного кодексу України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом загальну позовну давність.

Господарський суд встановив, що сторони дійшли згоди, що до передбачених договором поруки вимог кредитора до поручителя позовна давність встановлюється сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років (пункт 5.1 договору поруки).

Відтак, строк позовної давності не сплив, а позовні вимоги визнаються такими, що підлягають задоволенню.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З огляду на приписи статті 543 Цивільного кодексу України вимога позивача до відповідача визнається правомірною.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 14, 73, 74-80, 86, 91, 129, 194, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (Україна, 01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 1Д; Ідентифікаційний код 14360570) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕТАЛУРГ" (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ БАЙКАЛЬСЬКА, будинок 9/12; Ідентифікаційний код 39244489) про стягнення 2147200,00грн. заборгованості за кредитом (кредитний договір №DNVKLON5994 від 25.03.2016) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (Україна, 01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 1Д; Ідентифікаційний код 14360,00грн. (два мільйони сто сорок сім тисяч двісті грн. 00 коп.) заборгованості за кредитом; 32208,00грн. (тридцять дві тисячі двісті вісім грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Складання повного рішення відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення 16.06.2021.

Суддя І.В. Петренко