РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2021Справа № 910/6088/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, просп. Перемоги, буд. 65)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" (04210, м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, буд. 4 корп. 6А)

про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 14 888, 66 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ТАС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" "Ю.Ес.Ай" про страхове відшкодування у розмірі 14 888, 66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ТАС" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) "Правильне Каско" № FO-00646632 від 14.01.2020 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "Citroen C1" державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Ford Focus", державний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" "Страхова компанія" "Ю.Ес.Ай", позивач просить суд стягнути з останнього 12 811, 73 грн в якості виплати страхового відшкодування. Крім того, позивач в порядку ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 055, 52 грн, 3% річних у розмірі 260, 72 грн та інфляційні втрати у розмірі 760, 69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/6088/21 та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

12.05.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що у повному обсязі здійснив виплату страхового відшкодування на суму 12 811,73 грн, про що свідчить платіжне доручення №663 від 19.04.2021. У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначає про неправомірність нарахованих позивачем 3% річних, інфляційних втрат та пені починаючи з 05.08.2020.

Позивач своїм правом на подання відповіді та відзив не скористався.

За приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

14 січня 2020 року на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №FO646632 Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (надалі - позивач, страховик) було застраховано автомобіль марки "Citroen C1" державний номер НОМЕР_1 , страхувальником та вигодонабувачем за яким є ОСОБА_1 .

27 березня 2020 року в м. Львові по вул. Випасова, 11б, сталась дорожньо- транспортна пригода, за участю транспортного засобу "Citroen C1" державний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу "Ford Focus", державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.9. Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України постановою Шевченківського районного суму м. Львова у справі № 466/2432/20.

31.03.2021 страхувальник звернувся до позивача з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

03.04.2021 у відповідності до умов договору страхування №FO646632 від 14.01.2020 Приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС" було виплачено страхове відшкодування за відновлювальний ремонт транспортного засобу "Citroen C1" державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 12 811,73 грн, що підтверджується страховим актом №07336/17/920 від 01.04.2020 та платіжним дорученням №90937 від 03.04.2020.

Позивач звертаючись з позовом до суду зазначає, що всупереч направленій заяві про виплату страхового відшкодування вих. №00833/9220 від 23.04.2020, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості у розмірі 12 811,00 грн та підставою для нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем "Ford Focus", державний номер НОМЕР_2 , підтверджується постановою Шевченківського районного суму м. Львова у справі № 466/2432/20.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент вчинення ДТП автомобіль "Ford Focus", державний номер НОМЕР_2 , був застрахований згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АО/004647842) у Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." з лімітом відповідальності за заподіяну шкоду майну у розмірі 130 000,00 грн та з франшизою у розмірі 0,00 грн.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Citroen C1" державний номер НОМЕР_1 , відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування №FO646632 від 14.01.2020.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" страхове відшкодування у розмірі 12 811,00 грн, про що свідчить платіжне доручення №90937 від 03.04.2020.

Суд зазначає, що ст. 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Судом встановлено, що надане відповідачем платіжне доручення свідчать про відсутність предмету спору, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 12 811,00 грн страхового відшкодування.

Крім того, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 260,72 грн та інфляційні втрати у розмірі 760,69 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з заявою про страхове відшкодування, у якій просив останнього в добровільному порядку перерахувати суму страхового відшкодування у розмірі 12 811,73 грн.

У даному випадку, дослідивши матеріали справи, судом приймається до уваги заява Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" вих. №01419/9220 від 15.07.2020, яка була надана відповідачем до відзиву та отримана останнім 20.07.2020, про що свідчить вхідний штемпель Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." №51-3730.

При цьому, наявна у матеріалах позовної заяви заява позивача за вих. №00833/9220 від 23.04.2020, яка нібито була отримана відповідачем 04.05.2020 згідно рекомендованого повідомлення про вручення №651, не приймається судом до уваги, оскільки не містить належних доказів направлення її на адресу відповідача, зокрема, з вищевказаного рекомендованого повідомлення про вручення не вбачається, що саме було направлено та отримано Товариством з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ.".

Згідно з п. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, враховуючи встановлений п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк та те, що заява про виплату страхового відшкодування була отримана Товариством з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." 20.07.2020, відповідач мав сплатити страхове відшкодування до 08.10.2020 включно.

Таким чином, з огляду на зазначене, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з 09.10.2020, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд встановив, що обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума 3% річних у розмірі 192,46 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Що стосується інфляційних втрат, то за перерахунком суму, за період прострочення з 09.10.2020 по 09.04.2021 їх сума становить більше, ніж заявлено позивачем, однак, приймаючи до уваги, що суду не надано право виходити за межі позовних вимог, то до стягнення підлягає сума у заявленому позивачем розмірі, а саме у розмірі 760,69 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 992 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Перевіривши заявлену до стягнення суму пені, суд встановив, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки за перерахунком суду, за загальний період прострочення з 09.10.2020 по 09.04.2021, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 782,24 грн.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС".

Відповідно до ч. 9 ст. 129, ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач сплатив суму заборгованості в повному обсязі після звернення позивача з відповідним позовом до суду, та після відкриття судом провадження у справі. Відтак, суд дійшов висновку, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, внаслідок чого судові витрати по сплаті судового збору в частині страхового відшкодування покладаються на відповідача, в іншій частині відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 231, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 12 811 грн 73 коп.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" (04210, м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, буд. 4 корп. 6А, ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, просп. Перемоги, буд. 65, ідентифікаційний код 30115243) 3% річних у розмірі 192 грн 46 коп.; інфляційні втрати у розмірі 760 грн 69 коп.; пеню у розмірі 782 грн 24 коп. та судовий збір у розмірі 2 217 грн 93 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.06.2021.

Суддя Л. Г. Пукшин