ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 рокуСправа № 912/1181/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №912/1181/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат", вул. Велігіна, 155, м. Мала Виска, Кіровоградська область, 26200

до відповідачів

1. Фермерського господарства "Віра Вікторія", АДРЕСА_1

2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 680 212,91 грн

Представники сторін:

від позивача - Бонтлаб В.В., довіреність № б/н від 01.04.21 адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3280 видане 24.04.2008, режим відеоконференції;

від відповідачів - участі не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" (далі - ТОВ "Карат", позивач) до Фермерського господарства "Віра Вікторія" (далі - ФГ "Віра Вікторія", відповідач 1) та ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач 2) з вимогами про

- солідарне стягнення із Фермерського господарства "Віра Вікторія" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" 470 000,00 грн;

- стягнення із Фермерського господарства "Віра Вікторія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" 141 000,00 грн штрафу, 33 409,85 грн пені, 8 223,78 грн 3% річних, 27 579,28 грн інфляційних втрат;

- покладення на відповідачів витрат, пов`язаних з сплатою судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем 1 зобов`язань по договору №14/01ПФД про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 14.01.2020 в частині повернення фінансової допомоги.

Крім того, позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_1 укладено договір поруки №1 від 14.01.2020, предметом якого є надання поруки відповідачем 2 за виконання зобов`язань відповідача 1, які випливають з договору №14/01ПФД від 14.01.2020, отже вважає за необхідне захистити свої права шляхом солідарного стягнення з відповідача 1 та відповідача 2 суми заборгованості за Договором №14/01ПФД від 14.01.2020.

Господарський суд враховує, що відповідач 2 - ОСОБА_1 є фізичною особою. Разом з тим, стаття 554 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми права, що регулюють інститут поруки, не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого.

Відповідальність поручителя (фізичної особи) перед позивачем є солідарною разом з Фермерським господарством "Віра Вікторія", як боржником за основним зобов`язанням. Вказане випливає з Договору поруки №1 від 14.01.2020, укладеного відповідачем 2 з позивачем.

Відповідно до частини першої статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відтак, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором боржника за основним зобов`язанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

У даному позові заявлені вимоги до кожного з відповідачів щодо стягнення заборгованості за одним договором солідарно з позичальника та поручителя. Позовні вимоги у цій справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за Договором. Тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача буде можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом. Такий розгляд вплине, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних правовідносин. Отже, захист прав кредитора у справі за його позовом до боржника і поручителя у межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності, оскільки не допускає роз`єднання вимог кредитора до сторін солідарного зобов`язання залежно від суб`єктного складу останнього. Вказане підтверджує і припис пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Отже, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.102017 № 2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, з 15.12.2017 у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання.

Сторонами основного зобов`язання у даній справі є юридичні особи, тому даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналогічних висновків дійшла і Велика Палата Верховного Суду у пунктах 23, 31-34, 44-48, 56-64 постанови від 13.03.2018 у справі № 415/2542/15-ц (провадження № 14-40 цс 18), а також у пунктах 20, 29-33, 40-41 постанови від 17.04.2018 у справі № 545/1014/15-ц (провадження № 14-54 цс 18) і постанові від 25.04.2018 по справі №638/13998/14-ц.

Ухвалою від 19.04.2021 суд звернувся до органів Державної міграційної служби з запитом щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування), що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, громадянки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІПН НОМЕР_1 ).

21.04.2021 на електронну адресу суду від Управління ДМС у Кіровоградській області надійшов лист з відомостями про реєстрацію ОСОБА_1 за адресою Кіровоградська область Маловисківський район с. Кіровка (перейменовано в с. Миролюбівка).

Ухвалою від 26.04.2021 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/1181/21 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 25.05.2021 о 14:00 год, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Судом ухвалою від 19.05.2021 задоволено клопотання Фермерського господарства "Віра Вікторія" та ОСОБА_1 від 17.05.2021 та продовжено Фермерському господарству "Віра Вікторія" та ОСОБА_1 строк для подання відзивів на позов з усіма документами (доказами) до них до 31.05.2021 (включно).

25.05.2021 судом розпочато розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 25.05.2021 оголошено перерву на 14.06.2021 о 14:00 год, про що постановлено протокольну ухвалу.

14.06.2021 представником відповідача2 подано суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з тим, що про наявність такої справи ОСОБА_1 дізналась із відкритих джерел та станом на 14.06.2021 позовної заяви з додатками не отримувала.

В судовому засіданні 14.06.2021 представником позивача позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Відповідачі своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористались, уповноважених представників не направили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.89,90,107-109). Відзиви на позов відповідачами суду не подано.

Розглянувши клопотання відповідача2 від 14.06.2021, господарський суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні в частині відкладення судового засідання з наступних підстав.

Ухвалу про відкриття провадження у даній справі від 26.04.2021 відповідачем 2 отримано 30.04.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення, що міститься в матеріалах справи (а.с.90).

18.05.2021 до суду надійшло клопотання відповідача2 про продовження процесуальних строків, датоване та направлене засобами поштового зв`язку 17.05.2021, підписане особисто В.С. Ткач.

Вказане свідчить, що станом на 17.05.2021 відповідач 2 ОСОБА_1 однозначно обізнана про розгляд справи №912/1181/21 за позовом ТОВ "Карат".

З матеріалів справи вбачається, що позовні матеріали направлено відповідачу 2 за адресою - АДРЕСА_1 (адреса вказана в договорі поруки та в заявах відповідача 2), 12.04.2021 за поштовою накладною №636.

Згідно відомостей з сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення №636, останнє вручено особисто 15.04.2021.

З підстав викладеного, відповідачем2 викладено у клопотанні від 14.06.2021 обставини, що не відповідають дійсності та суперечать вищевказаним доказам.

Відповідач 1 ухвалу від 25.05.2021 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав 01.06.2021.

З матеріалів справи вбачається, що від відповідачів (ФГ "Віра Вікторія" та ОСОБА_1 ) клопотання від 17.05.2021 направлено до суду в одному поштовому конверті, де зазначено наступну адресу відправника - АДРЕСА_1 .

Копії ухвали суду від 25.05.2021 у даній справі направлено відповідачам (ФГ "Віра Вікторія" та ОСОБА_1 ) за адресою АДРЕСА_1 в одному конверті, які отримано ОСОБА_1 01.06.2021.

Також судом враховано, що ОСОБА_1 (відповідач 2) є керівником і засновником ФГ "Віра Вікторія", відтак, відповідач 1 обізнаний із датою проведення судового засідання.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням відповідачами відзивів у встановлений строк без поважних причин, спір вирішено за наявними в справі матеріалами.

Отже, з метою не затягування розгляду справи, та не порушення права позивача на справедливий розгляд справи у продовж розумного строку, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, тому розглядає справу по суті в судовому засіданні 14.06.2021 за відсутності представників відповідачів.

В судовому засіданні 14.06.2021 досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2020 між ТОВ "Карат" (Сторона1) та ФГ "Віра Вікторія" (Сторона2) укладено Договір №14/01ПФД про надання поворотної фінансової допомоги (далі - Договір позики), за умовами якого Сторона1 зобов`язується надати Стороні2 безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, на строк, що обумовлений цим Договором, а Сторона2 зобов`язується використати її за цільовим призначенням та повернути її у визначений даним Договором строк. Предметом фінансової допомоги за цим Договором є грошові кошти в національній валюті. Сума фінансової допомоги за даним Договором становить не більше 500 000,00 грн. Фінансова допомога Стороні2 надається на безвідсотковій основі (п. 1.1.-1.3. Договору позики).

Згідно пункту 4.1., 4.2. Договору позики, Сторона1 зобов`язується надати фінансову допомогу у вигляді окремих траншів протягом строку дії цього Договору. Загальна сума траншів не повинна перевищувати суми, вказаної в п.1.2. цього Договору, фінансова допомога надається Стороною1 у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок Сторони2 згідно наданих реквізитів до Договору.

У пункті 5.1. Договору позики, сторонами погоджено, що остаточною датою повернення всіх траншів наданої Стороні2 фінансової допомоги визначається 15 вересня 2020 року. Сторони мають право переглянути умови та строки повернення фінансової допомоги за заявою однієї із сторін, про що складається додаткова угода до цього Договору (п. 5.2. Договору позики).

Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками. Даний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.п. 9.1., 9.2. Договору позики).

Договір позики підписано сторонами та скріплено печатками.

На виконання умов Договору позики позивачем перераховано відповідачу 1 грошові кошти в розмірі 500 000,00 грн згідно платіжного доручення №1527 від 14.01.2020.

Також, 14.01.2020 між ТОВ "Карат" (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Поручитель) укладено договір поруки №1 (далі - Договір поруки), за умовами якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Позикодавцем за виконання всіх зобов`язань за ФГ "Віра Вікторія" , с. Миролюбівка, вул. Набережна, 74, Маловисківський р-н, Кіровоградська обл. (далі Позичальника), що виникли з договору №14/01ПФД від 14.01.2020 про надання поворотної фінансової допомоги (далі Основний Договір), який був укладений між Позикодавцем та Позичальником (п.1.1. Договору поруки).

Згідно п. 3.1. Договору поруки, Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Позикодавцем за належне виконання Позичальником забезпеченого зобов`язання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов`язання, зазначеного в п. 4 цього Договору.

У п. 4.1. Договору поруки сторони погодили, що Поручитель відповідає перед Позикодавцем за виконання зобов`язання Позичальником, згідно Основного договору у сумі, що дорівнює 500 000,00 грн, а також відсотки за користування коштами в розмірі 3 (три) за кожен календарний місяць від суми позики. А також курсову різницю на момент повернення суми позики, якщо така різниця виникне. Поручитель відшкодовує Позикодавцю збитків та сплату неустойки згідно п. 5.1.1.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення дії Основного Договору, окрім випадків визначених ст. 559 Цивільного кодексу України (п. 7.1. Договору поруки).

Сторонами підписано Договір поруки та скріплено печаткою позивача.

ФГ "Віра Вікторія" належним чином, своєчасно та в повному обсязі не виконало взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів у строки, визначені договором.

Відповідачем1 на користь позивача частково повернуто отримані грошові кошти у позику в сумі 30 000,00 грн згідно платіжного доручення №21 від 10.02.2021.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору господарський суд враховує наступне.

У відповідності до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (п. 14.1.257 Податкового кодексу України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Абзац 1 ч.1 ст.193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, позивач свої обов`язки за Договором позики виконав належним чином, перерахувавши відповідачу1 500 000 грн, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач 1 свої зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення вказаних коштів не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 470 000,00 грн, з урахуванням повернення 30 000,00 грн 10.02.2021.

Як передбачено ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 2 ст. 553 Цивільного кодексу України, порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

В силу ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зміст договору як угоди (правочину) є сукупністю визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Зі змісту Договору поруки вбачається, що у відповідності до вимог статті 181 ГК України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами, зокрема і щодо обсягу відповідальності відповідача 2.

Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсними не визнаний.

Відповідачем 2, в порушення умов Договору поруки, не виконано за відповідача 1 зобов`язання за Договором позики.

З підстав викладеного, позивачем правомірно заявлено про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Договором №14/01ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 14.01.2020.

Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги, що відповідачами не спростовано факту порушення взятих на себе зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Договором №14/01ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 14.01.2020 у розмірі 470 000,00 грн підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з ФГ "Віра Вікторія" 141 000,00 грн 30% штрафу, 33 409,85 грн пені за період з 16.09.2020 по 07.04.2021, 8 223,78 грн 3% річних за період з 16.09.2020 по 07.04.2021 та 27 579,28 грн інфляційних втрат за період з жовтня 2020 року по лютий 2021 року.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Статями 216, 230 Господарського кодексу України передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання у вигляді сплати штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно правил частини 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За визначенням, наведеним в ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто вони не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

В силу вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 7.1., 7.2. Договору позики, визначено, що способом забезпечення виконання Стороною 2 зобов`язання за цим Договором є неустойка (штраф). При порушенні Стороною 2 строку повернення фінансової допомоги (п. 5.1. Договору), він повинен сплатити на поточний рахунок Сторони-1 штраф у розмірі 30% від суми фінансової допомоги, встановленої ним Договором.

Згідно пункту 7.3. Договору позики, при протермінуванні сплати за договором нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, діючої на кожний такий день.

Статтею 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З підстав викладеного, суд приймає до уваги, що сторонами Договору позики погоджено умови нарахування штрафних санкцій в разі порушення виконання своїх зобов`язань за Договором. Факт невиконання відповідачем 1 зобов`язань по поверненню коштів встановлено судом на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Обставини неможливості виконання відповідачем 1 зобов`язань суду не наведено.

З підстав викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно здійснено нарахування штрафних санкцій за умовами Договору позики.

Суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок в частині наступних вимог:

- 3% річних за період з 16.09.2020 по 09.02.2021 з суми боргу 500 000,00 грн та за період з 10.02.2021 по 07.04.2021 з суми боргу 470 000,00 грн,

- інфляційних втрат за період з жовтня 2020 року по січень 2021 року з суми боргу 500 000,00 грн та за лютий 2021 року з суми боргу 470 000,00 грн,

- 30% штрафу з суми боргу 470 000,00 грн,

господарський суд вважає його є правильним.

Судом враховано викладену Верховним Судом позицію в постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19 при здійсненні перевірки нарахування інфляційних втрат.

Отже, позовні вимоги до відповідача 1 в частині стягнення з відповідача1 8 223,78 грн 3% річних, 27 579,28 грн інфляційних втрат та 141 000,00 грн 30% штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також судом прийнято до уваги, що позивачем нараховано штраф із суми боргу, а не як зазначено у п. 7.2. договору (від суми фінансової допомоги встановленої цим договором).

Проте, нарахування пені здійснено поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. При цьому, іншій строк нарахування пені умовами Договору не передбачено.

Господарський суд зазначає, що згідно умов Договору позики останнім днем повернення коштів є 15.09.2020, тобто прострочення починається з 16.09.2020 та з урахуванням шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період прострочення, за який може нараховуватись пеня - з 16.09.2020 по 16.03.2021.

З урахуванням наведеного та в межах періоду розрахунку позивача, господарський суд здійснює наступний розрахунок пені з урахуванням шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України:

з 16.09.2020 по 09.02.2021 з суми боргу 500 000,00 грн пеня становить 24 116,33 грн,

з 10.02.2021 по 16.03.2021 з суми боргу 470 000,00 грн пеня становить 5 562,74 грн,

всього стягненню підлягає 29 679,07 грн пені.

В решті позовні вимоги в частині пені заявлені необґрунтовано та задоволенню не підлягають.

З підстав викладеного позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" підлягають задоволенню в частині солідарного стягнення з Фермерського господарства "Віра Вікторія" та ОСОБА_1 470 000,00 грн заборгованості та стягнення з Фермерського господарства "Віра Вікторія" 141 000,00 грн штрафу, 29 679,07 грн пені, 8 223,78 грн 3% річних, 27 579,28 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 3 п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Віра Вікторія" (вул. Набережна, буд. 74, с. Миролюбівка, Маловисківський район, Кіровоградська область, 26213, і.к. 37153835) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" (вул. Велігіна, 155, м. Мала Виска, Кіровоградська область, 26200, і.н. 30862736) 470 000,00 грн заборгованості.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фермерського господарства "Віра Вікторія" (вул. Набережна, буд. 74, с. Миролюбівка, Маловисківський район, Кіровоградська область, 26213, і.к. НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" (вул. Велігіна, 155, м. Мала Виска, Кіровоградська область, 26200, і.н. 30862736) 141 000,00 грн штрафу, 29679,07 грн пені, 8 223,78 грн 3% річних та 27 579,28 грн інфляційних втрат.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фермерського господарства "Віра Вікторія" (вул. Набережна, буд. 74, с. Миролюбівка, Маловисківський район, Кіровоградська область, 26213, і.к. 37153835) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" (вул. Велігіна, 155, м. Мала Виска, Кіровоградська область, 26200, і.н. 30862736) 6 622,23 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" (вул. Велігіна, 155, м. Мала Виска, Кіровоградська область, 26200, і.н. 30862736) 3 525,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити позивачу на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідачам на поштові адреси.

Повне рішення складено 22.06.2021.

Суддя В.Г. Кабакова