ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021м. ДніпроСправа № 904/4001/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Геон Рівер" (14001, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Попова, буд. 2, ідентифікаційний код 40905414)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" (49100, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 8, кв. 274, ідентифікаційний код 35269667)

про стягнення 194 800,61 грн. заборгованості за поставлений товар, 19 480,06 грн. пені, 7 093,45 грн. 3% річних, 14 455,77 грн. інфляційних втрат

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

За допомогою системи "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області 08.04.2021 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Геон Рівер" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" заборгованості в загальній сумі 235 829,89 грн., з яких:

- 194 800,61 грн. основний борг;

- 19 480,06 грн. пеня за період з 14.01.2020 по 01.04.2021;

- 7 093,45 грн. 3% річних за період з 14.01.2020 по 01.04.2021;

- 14 455,77 грн. інфляційні втрати за період з січня 2020 року по лютий 2021 року.

Також позивач просить суд розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та стягнути з відповідача витрати по сплату судового збору та на правову допомогу адвоката (орієнтований розрахунок 4 000,00 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №08-10/2019 від 08.10.2019 в частині своєчасної та повної оплати за товар отриманий за видатковими накладними на загальну суму 220 680,32 грн.:

- №5302 від 27.12.2019 на суму 121 399,60 грн.;

- №5303 від 27.12.2019 на суму 99 280,72 грн.

Ухвалою суду від 13.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №94/4001/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.05.2021 о 09:30 год.

До суду 06.05.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі на підставі наступного. Відповідач зазначає, що позовна заява підписана неповноважною особо і не підлягає розгляду в суді. Також відповідач зазначає, що надані позивачем документи та вартість товару зазначена у товарно-транспортних накладних та видаткових накладних від 27.12.2019 суперечать умовам укладеного договору №08-10/2019 від 08.10.2019, що надав до суду позивач, адже пунктами 3.1, 3.2, 3.3 договору визначена вартість однієї тони товару на умовах EXW (поставка залізничним транспортом) та на умовах DAP (поставка автотранспортом).

Крім того, відповідач зазначає, що позивач не довів належними доказами, що виконав зобов`язання, передбачені умовами п.4.7-4.10 договору, а саме позивач не надав до суду жодного доказу щодо проведення позивачем реєстрації податкових накладних за вказаними поставками, а отже фактично не довів їх здійснення та відповідне оформлення. Також відповідач зазначає, що за твердженнями позивача, викладених у позовній заяві, позивач поставив товар на суму 220 680,32 грн., а відповідач сплатив суми у розмірі 991 464,13 грн. і 25 879,71 грн., то позивач безпідставно отримав надмірну суму грошових коштів в розмірі 796 663,52 грн. і зобов`язаний їх повернути.

Щодо нарахування пені відповідач зазначає, що строк позовної давності сплив 14.01.2021, а отже вимога позивача є безпідставною і не підлягає задоволенню. Що стосується 3% річних та інфляційних втрат, то відповідач зазначає, що не є можливим задоволення вказаної вимоги з огляду на те, що позивачем належними доказами не доведений сам факт наявності заборгованості з боку відповідача та її розмір.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначає, що позивачем не доведено факт надання професійної правничої допомоги та факт понесення витрат на професійну правову допомогу.

Також 06.05.2021 відповідач подав до суду заяву про перенесення судового засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" Губка І.І. не може з`явитися на зазначене судове засідання у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

На електрону пошту суду 11.05.2021 надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи для надання часу позивачу для підготовки відповіді на відзив.

У судовому засіданні 11.05.2021 розгляд справи відкладено на 15.06.2021 о 12:00 год.

За допомогою системи "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області 12.05.2021 позивач надав відповідь на відзив в якій зазначає, що 21.03.2020 відповідач здійснив черговий платіж, яким оплатив решту заборгованості за поставки до 27.12.2019 в розмірі 991 464,13 грн., а 25 879,71грн. зараховано на погашення заборгованості по поставці від 27.12.2019 по видатковій накладній №5302 на підставі чого заборгованість за поставку від 27.12.2019 по видатковій накладній №5302 становить 95 519,89грн. (121 399,60 - 25879,71) та за поставку від 27.12.2019 по видатковій накладній №5303 в розмірі 99 280,72грн. (95 519,89+ 99 280,72 = 194 800,61 грн. загалом), що підтверджується в тому числі актом звірки (наявний в матеріалах справи). Заперечень стосовно суми заборгованості від відповідача не надійшло. Докази повного погашення заборгованості, як і оплати заборгованості за вказані поставки відсутні.

До суду 10.06.2021 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що не має заборгованості за поставками, оформленими за видатковими накладними №5302 від 27.12.2019 на суму 121 399,60 грн. та №5303 від 27.12.2019 на суму 99 280,72 грн., а саме Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" виконало зобов`язання щодо оплати за товар, поставлений 27.12.2019 і сплатив у повному обсязі рахунок №3445 від 27.12.2019, що підтверджується платіжним дорученням №45 від 23.01.2020.

Також відповідач зазначає, що позивач до суду так і не надав документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок, не надано обґрунтування суми витрат та їх співмірність, не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

За допомогою системи "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області 15.06.2021 позивач надав додаткові пояснення у справі в яких зазначає, що згідно наданого акту звірки станом на 31.12.2019 у відповідача обліковувалась заборгованість в розмірі 3 962 266,01 грн. Платіжним дорученням №45 від 23.01.2020 відповідачем частково погашена заборгованість в сумі 1 017 343,84 грн. В призначенні платежу відповідач зазначає про оплату за склобій не лише згідно рахунку №3445 від 27.12.2019, а також згідно рахунків №3185, 3252, 3261, 3274, що очевидно свідчить про неможливість встановлення факту проведення повної оплати за всі поставки від 27.12.2019. Відповідачем не вказано скільки коштів пішло на оплату поставок від 27.12.2019, а скільки на інші. Тому позивачем, згідно порядку ведення бухгалтерського обліку, самостійно приймалось рішення про зарахування коштів на погашення заборгованості з урахуванням інтересів відповідача (чим раніше не оплачена поставка тим більші нарахування штрафних санкцій). На підставі чого позивач вважає, що відповідачем не доведено факту оплати заборгованості за поставку від 27.12.2019 по видатковій накладній №5302 в розмірі 95519,89 грн. та за поставку від 27.12.2019 по видатковій накладній №5303 в розмірі 99 280,72грн. (194 800,61грн. загалом). Крім того, матеріали справи не містять підтвердження того факту, що відповідачем проведені оплати за поставки по видатковим накладним №5302 та №5303 від 27.12.2019, а лише по рахунку №3445 від 27.12.2019, який в тому числі включає і інші поставки.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 15.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Геон Рівер" (далі - позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" (далі - відповідач, покупець) 08.10.2019 укладено договір поставки №08-10/2019 договір (далі - договір) відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продавцю склобій в асортименті (далі - товар).

Згідно з п. 1.2. договору продавець поставляє товар в кількості, асортименті та за ціною зазначеною у специфікації до цього договору та складає його невід`ємну частину.

Поставка товару здійснюється продавцем на адресу покупця автомобільним транспортом (п.1.3. договору).

Відповідно до п.2.4. договору датою поставки вважається дата, прийняття товару на складі покупця.

Згідно з п. 2.5. договору продавець повинен протягом 1-го (одного) робочого дня з дати поставки надіслати покупцю електронною поштою на еmail: скан-копії наступних документів:

- рахунок-фактуру;

- видаткову накладну;

- товарно-транспорту накладну.

Оригінали зазначених документів за попередній місяць повинні бути надані покупцю не пізніше за день до дня оплати.

Ціна товару встановлюється у гривнях з ПДВ (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору якщо інше не погоджено у додатках або специфікаціях до договору, ціна 1 (однієї) тонни товару на умовах EXW з доставкою залізничним транспортом складає:

- 2 214,00 грн. (дві тисячі чотирнадцять гривень 00 копійок) з ПДВ за склобій змішаний оброблений;

- 2 598,00 грн. (дві тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень 00 копійок) з ПДВ за склобій безкольоровий необроблений;

- 2 406,00 грн. (дві тисячі чотириста шість гривень 00копійок) з ПДВ за склобій листовий необроблений;

Та ціна 1 (однієї) тони товару на умова DAP з доставкою автомобільним транспортом складає:

- 2 694,00 грн. (дві тисячі шістсот дев`яносто гривень 00 копійок) з ПДВ за склобій змішаний необроблений;

- 3 198,00 грн. (три тисячі сто дев`яносто вісім 00 копійок) з ПДВ за склобій безкольоровий необроблений;

- 3 078,00 грн. (три тисячі сімдесят вісім гривень 00 копійок) з ПДВ за склобій коричневий необроблений;

- 2 886,00 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят шість гривень 00 копійок) з ПДВ за склобій листовий необроблений.

Згідно з п.3.3. договору оплата 100% вартості поставленого товару здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку продавця протягом 15 (п`ятнадцять) календарних днів з дати поставки.

Відповідно до п. п. 4.2 договору продавець зобов`язаний: а) поставити товар покупцю у терміни, визначені п.2.2. договору.

Покупець зобов`язаний а) прийняти від продавця товар належної якості; б) оплатити вартість товару в сумі та в порядку, передбаченому договором (п. 4.3. договору).

Згідно з п. 5.3. договору у разі порушення строків оплати за поставлений товар, покупець сплачує продавцю за кожний день прострочення пеню, яка нараховується у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом терміну прострочення від суми заборгованості, але не більше 10% від суми заборгованості.

Відповідно до п. 8.1. договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 30.09.2020 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Між сторонами 01.11.2019 укладена додаткова угода № 1 до договору поставки №08-10/2019 від 08.10.2019 якою внесли зміни до п.3.2. договору та викали його в наступній редакції:

Якщо інше не погоджено у додатках або специфікаціях до договору, ціна 1 (однієї) тони товару складає:

- склобій змішаний необроблений - 2 174,00 грн. (дві тисячі сто сімдесят чотири гривні 00 копійок) з ПДВ;

- склобій безкольоровий необроблений - 2 678,00 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят вісім гривень 00 копійок;

- склобій коричневий необроблений - 2 558,00 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 00 копійок) з ПДВ;

- склобій листовий необроблений - 2 366,00 грн. (дві тисячі триста шістдесят шість гривень 00 копійок) з ПДВ.

Вартість доставки (послуг з перевезення) товару до пункту призначення, що відшкодовується покупцем, становить 500,00 гривень з ПДВ за 1 тону, згідно видаткових накладних.

Так, на виконання умов договору позивач здійснив поставку товару згідно з видатковими накладними та товарно-транспортними накладними:

- №5302 від 27.12.2019 на суму 121 399,60 грн. - ТТН №ТУР0003678 від 27.12.2019;

- №5303 від 27.12.2019 на суму 99 280,72 грн. - ТТН №ТУР0003679 від 27.12.2019,

вказані накладні підписані відповідачем та скріплені печаткою підприємства.

Таким чином, позивачем було поставлено товар з урахування доставки на загальну суму в розмірі 220 680,32 грн.

В свою чергу відповідач здійснив часткову оплату на суму 25 879,71 грн. за поставлений товар за видатковою накладною №5302 від 27.12.2019.

В зв`язку з чим загальна сума заборгованості за поставлений товар складає 194 800,61 грн.

Не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки в частині своєчасної та повної оплати і стало підставою звернення позивача до суду.

Предметом доказування у даній справі є: наявність укладеного договору поставки, умови поставки, факт поставки, загальна ціна товару, строк настання оплати, докази оплати.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України).

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст.174 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором щодо своєчасного розрахунку за переданий йому товар не виконав, оплату в установлені в договорі строки не здійснив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 194 800,61 грн.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості у сумі 194 800,61 грн. відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 194 800,61 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В порядку п. 5.3. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача суму пені за несвоєчасне виконання розміром 19 480,06 грн. за загальний період з 14.01.2020 по 01.04.2021.

Враховуючи викладене нарахування пені в період з 14.01.2020 по 14.07.2020 є правомірним та вимог про стягнення пені в сумі 18 112,20 грн. підлягають задоволенню, в решті суд відмовляє.

Щодо позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

У відповідності до норми ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу, суд зобов`язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, причому така заява має бути подана до винесення судового рішення.

Норма ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу покладає на сторону у справі обов`язок подавати заяву про сплив (закінчення) строку позовної давності як підставу для відмови у позові. Зазначена заява повинна містити виклад обставин, у відповідності до яких строк позовної давності сплив (закінчився), календарний розрахунок відповідних строків, наявні докази та вимоги щодо застосування судом наслідків спливу позовної давності у вигляді відмови у позові. У випадку встановлення судом факту спливу строків позовної давності суд зобов`язаний відмовити у задоволенні позовних вимог.

Господарський суд зазначає, що по тексту та у прохальній частині відзиву на позовну заяву відповідач не просить суд застосувати до правовідносин позовну давність, згадування в тексті відзиву про те, що стаття 258 Цивільного кодексу України передбачає позовну давність, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), не вважається заявою в розумінні ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність застосуванню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом здійснено перевірку розрахунків 3% річних та інфляційних втрат позивача та встановлено, що розрахунки виконані правильно.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 7 093,45 та інфляційних втрат у сумі 14 455,77 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 3 516,93 грн.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Геон Рівер" (далі - замовник) та адвокатським об`єднанням "Північна Фортеця" (далі - виконавець) укладено договір №б/н про надання правової допомоги (далі - договір на правничу допомогу), де виконавець надає замовнику юридичної (правову) допомогу (послуги) пов`язану з питаннями представництва інтересів замовника в Господарському суді у правах стягнення заборгованості з його контрагентами (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 5 договору на правничу допомогу вартість юридичних послуг складає 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) без ПДВ за кожну окрему відкриту справу в Господарському суді (що включає в тому числі, але не включно підготовку та подання позовної заяви, інших процесуальних документів, супроводження справи) в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В інших випадках замовник додатково сплачує послуги на підставі окремо виставленого рахунку (як то, але не виключно за участь адвоката в судовому засіданні, підготовка та подання адвокатських запитів "гонорар успіху").

На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: рахунок-фактура №13/04/21-2Р на суму 4 000,00 грн. від 13.04.2021 підписаний адвокатом Карета О.О., копію платіжного доручення №9726 від 11.05.2021 про оплату 4 000, 00 грн.

Таким чином, в матеріалах справи наявні підстави для покладення витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 4 000,00 грн. на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Геон Рівер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" про стягнення 194 800,61 грн. заборгованості за поставлений товар, 19 480,06 грн. пені, 7 093,45 грн. 3% річних, 14 455,77 грн. інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" (49100, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 8, кв. 274, ідентифікаційний код 35269667) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Геон Рівер" (14001, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Попова, буд. 2, ідентифікаційний код 40905414) 194 800,61 грн. заборгованості за поставлений товар, 18 112,20 грн. пені, 14 455,77 грн. інфляційних втрат, 7 093,45 грн. 3% річних, 4 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 516,93 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Дата складення повного судового рішення - 18.06.2021.

Суддя Е.М. Бондарєв