ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3467/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участі секретаря судового засідання Потребенко О.М.,

розглянувши справу № 916/3467/20 за правилами загального позовного провадження

за позовом: Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області /, адреса - 67663, Одеська обл., Біляївський р., с. Усатове, пров. Урядовий, 63, e-mail: /

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" /, адреса - 67623, Одеська обл., Біляївський р., с. Петрове, вул. Центральна, 3А/

про стягнення 72 347,92 грн.

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився, повідомлений належним чином;

від відповідача: адвокат Подорожній А.С., ордер № ОД699618 від 01.03.2021 року.

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020 року Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 3584/20/ до товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 1/1 від 01.08.2017 року у розмірі 72 347,92 грн., з яких:

- 56 467,73 грн. - заборгованість з орендної плати;

- 6 772,22 грн. - пеня;

- 1 694,03 грн. - три відсотки річних;

- 7 413,94 грн. - відшкодування витрат на комунальні послуги за договором № 1/2 від 01.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна № 1/1 від 01.08.2017 року та договову на відшкодування витрат на комунальні послуги № 1/2 від 01.08.2017 року.

Позов пред`явлено на підставі ст. 625 ЦК України, ст.ст. 193, 216, 218, 222, 231 ГК України.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3467/20; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

04.02.2021 року до суду надійшло клопотання відповідача /вх. № 3178/21/ про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 04.02.2021 року постановлено справу № 916/3467/20 розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання, призначено на 01.03.2021 р. о 11:00 год.

22.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив /вх. № 4849/21/, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що відповідач з 01.08.2018 року звільнив орендоване приміщення, про що заздалегідь повідомив позивача листом від 14.05.2018 року.

01.03.2021 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про відкладення судового засідання на іншу дату /вх. № 5608/21/ у зв`язку із великим навантаженням та неможливістю представника бути присутнім на судовому засіданні, призначеному на 01.03.2021 року. Позивач повідомив суд, що 30.12.2020 року змінив найменування з "Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області" на "Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області".

У судовому засіданні 01.03.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 31.03.2021 року на 10:00 год. Також судом оголошено протокольну ухвалу про зміну найменування позивача у справі з "Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області" на "Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області".

У судовому засіданні 31.03.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження до 05.05.2021 року та оголошено перерву на 16.04.2021 року на 10:00 год.

16.04.2021 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про відкладення судового засідання /вх. № 10569/21/.

Ухвалою суду від 16.04.2021 року відкладено підготовче судове засідання на 28.04.2021 р. о 09:40 год.

У судовому засіданні 28.04.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/3467/20 до судового розгляду по суті; судове засідання призначено на 19.05.2021 року на 09:20 год.

У судовому засіданні 19.05.2021 року судом оголошено перерву на 26.05.2021 року на 16:00 год.

26.05.2021 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про оголошення перерви /вх. № 14284/21/ для можливості безпосереднього дослідження матеріалів справи за участі сторони позивача. Також позивач просить виключити з матеріалів справи докумен під назвою «декларація № 19610 спец кур`єра» у зв`язку із тим, що вказаний документ викликає сумніви з приводу його достовірності або є підробленим.

У судовому засіданні 26.05.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 14.06.2021 року.

14.06.2021 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про відкладення судового засідання на іншу дату /вх. № 16005/21/, у зв`язку із перебуванням т.в.о. начальника юридичного відділу Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області в Королівстві Данія з 12.06.2021 року по 29.06.2021 року з метою ділових зустрічей. Оскільки предствник позивача, повідомлений належним чином про дату час та місце судового засідання, до судового засідання не з`явився, а його явка не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість слухання справи в судовому засіданні 14.06.2021 року.

14.06.2021 року протокольною ухвалою відмовлено позивачеві у задоволенні клопотання про приєднання доказів - витягу з журналу вхідної кореспонденції.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представника відповідача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 01.08.2017 року між Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області (Позивач, орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Стройметалсервіс» (відповідач, орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 1/1, за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окремого індивідуально визначеного приміщення (надалі - приміщення), нежитлове приміщення площею 19,0 кв.м., що знаходиться за адресою: 67663, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, пров. Урядовий, 65, двоповерхова будівля, що знаходиться на балансі Усатівської сільської ради, вартість якої визначена згідно з актом оцінки і становить за звітом № 03 - 07/17 від 03 липня 2017 року., ПП «АРКАДА ЮГ» - 108 300 грн. /п. 1.1. договору/.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору, орендар вступає у строкове платне користування приміщенням в термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту прийому-передачі приміщення. У разі розірвання або закінчення дії цього договору приміщення вважається повернутим орендарем орендодавцю з моменту підписання акту передачі-прийому приміщення.

Відповідно до п. 3.2. договору, орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відносно суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладення договору оренди, яка становить 1 624 грн. 50 коп./місяць.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується орендодавцю, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включати день оплати /п. 3.3 договору/.

Згідно з підпунктом 5.1.2 пункту 5.1. договору своєчасно здійснювати орендні платежі та комунальну плату.

Відповідно до пунктів 7.1., 7.2. договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Спори, які виникають за цим договором або в зв`язку з ним. не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 9.1., 9.2.. 9.4. договору договір набирає чинності з 01.08.2017 р. та діє до 01.07.2020 р. включно.

Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну дії договору, втому числі у випадках, коли після його укладення, законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань.

Чинність цього договору припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який було укладено;

- загибелі орендаря;

- достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду;

- банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Судом встановлено, що 01 серпня 2017 року сторонами складений акт приймання - передачі нежитлової будівлі площею 19,0 кв. м. в короткострокове користування строком на 2 роки 11 місяців

Того ж дня, 01.08.2017 року сторонами укладений договір на відшкодування витрат на комунальні послуги № 1/2.

Відповідно до підпункту 1.1., 1.3 пункту 1, підпункту 2.1., 2.2., 2.3. пункту 2 договору № 1/2 від 01.08.2017 року, даний договір укладено на підставі договору оренди № 1/1 від 01.08.2020 року.

Предметом договору є взаємостосунки сторін, пов`язані з відшкодуванням орендаря орендодавцю експлуатаційних витрат на опалення, водопостачання та світопостачання приміщення для розміщення офісу, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Усатове, пров. Урядовий, 65.

Договір передбачає критерії оплати спожитих послуг, які обираються за взаємною згодою сторін, а саме: пропорційно займаної площі. У разі відсутності лічильників з обліку спожитих послуг окремим споживачем або з інших поважних причин застосовується критерій - пропорційно до займаної площі.

Критерії вказуються при розрахунку витрат на утримання об`єкту в додатках і є невід`ємною частиною цього договору..

Ціна договору на 2017р на відшкодування витрат на комунальні послуги складає: згідно наданих рахунків на рік без. ПДВ.

Замовник, у термін до 15 числа наступного місяця після отримання рахунку, на підставі цього договору перераховує орендодавцю витрати на комунальні послуги на підставі наданого розрахунку. Орендар сплачує за використані комунальні послуги.

Плата за витрати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством, про що складається додаткова угода.

27.05.2020 року позивач направив відповідачі лист-претензію щодо неналежного виконання умов договору за вих. № 944, в якому вимагала сплати боргу з орендної плати у розмірі 44 510,74 грн. та боргу по сплаті газопостачання у розмірі 7 415,48 грн. Позивач повідомив, що у разі непогашення заборгованості в термін до 08.06.2020 року сільська рада буде звертатися до судових інстанцій.

У позовній заяві позивач вказує, що 04.06.2018 року відповідач сплатив позивачу кошти у розмірі 25 000,00 грн., що є останнім платежем відповідача. Позивач зазначає, що саме з 04.06.2018 року відповідач почав порушувати умови договорів та станом на день складення позовної заяви, заборгованість відповідача становить 56 467,73 грн. - з орендної плати та 7 413,64 грн. - відшкодування комунальних послуг. Крім того, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна № 1/1 від 01.08.2017 року стало підставою для нарахуванням позивачем пені у розмірі 6 772,22 грн. та 3 % річних у розмірі 1 694,03 грн.

Оскільки, відповідач не здійснив оплату орендної плати та відшкодування комунальних послуг у строки, визначені у договорах, то суд приходить до висновку, що права інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Таким чином, наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач отримав від позивача у користування майно, за яке зобов`язався згідно п. 3.2. договору, орендну плату перераховувати орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відносно суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладення Договору оренди, яка становить 1 624 грн. 50 коп./місяць.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач у ході розгляду справи посилався на те, що товариство з 01.08.2018 року звільнило орендоване приміщення, про що заздалегідь повідомив позивача листом від 14.05.2018 року.

Відповідачем до відзиву надано повідомлення про припинення користування приміщенням з 01.08.2018 року. До вказаного повідомлення відповідачем надано накладну спец кур`єра від 14.05.2018 року /а.с. 55/

Також відповідачем до відзиву повідомлення про припинення договору найму нерухомого майна, в якому товариство зазначає, що фактичне припинення договору оренди нерухомого майна від 01.08.2017 року. В повідомленні зазначено, що 04.06.2018 року орендарем було сплачено орендну плату за липень 2018 року. З 01.08.2018 року товариство перестало користуватися орендованим приміщенням, про що було надіслано лист-повідомлення від 14.05.2018 року. В подальшому оплата товариством не проводилась. У листі відповідач звертається для складання акту приймання-передачі нежитлової будівлі, визначеної у договорі. Товариство вважає, що в подальшому немає підстав для нарахування відшкодувань витрат на комунальні послуги відповідно до договору від 01.08.2017 року. До вказаного повідомлення відповідачем надано накладну спец кур`єра від 01.10.2018 року /а.с. 54/.

Разом із тим, господарський суд зауважує, що відповідач звертаючись до позивача для складання акту приймання-передачі нежитлової будівлі, визначеної у договорі, до свого листа не надає для підпису орендодавцю відповідний акт. Про що свідчить відсутність додатку у повідомленні.

Господарський суд зауважує, що вказані лист, надані відповідачем до відзиву, не відповідають вимогам п. 4.4 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації „Вимоги оформлення документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. №55, згідно якого документи, що їх складають в організації, повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації, назва виду документа (не зазначають на листах), дата, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис.

Разом із тим, в ході розгляду справи відповідач надав додатково повідомлення про припинення користування приміщенням з 01.08.2018 року /а.с. 68/, на якому наявна дата повідомлення « 16.05.2018 року» та реєстраційний індекс документа «вих. № 16/05». Проаналізувавши надану відповідачем накладну спецкур`єра № 19610 від 14.05.2018 року /а.с. 67/, господарський суд критично оцінює дані докази, оскільки на повідомленні наявна дата « 16.05.2018 року», а на накладній спец кур`єра наявний відтиск печатки та відомості про дату відправлення « 14.05.2018 року», а також інформація про опис вкладення «лист повідомлення про припинення користування приміщенням» /без дати документу та реєстраційного індексу документа/.

Також в ході розгляду справи відповідач надав додатково повідомлення припинення договору найму нерухомого майна /а.с. 66/, на якому наявна дата повідомлення « 04.10.2018 року» та реєстраційний індекс документа «вих. № 04/10». Проаналізувавши надану відповідачем накладну спец кур`єра від 01.10.2018 року /а.с. 65/, господарський суд критично оцінює дані докази, оскільки на повідомленні наявна дата «04.10.2018 року», а на накладній спец кур`єра № 19961 наявний відтиск печатки та відомості про дату відправлення « 01.10.2018 року», а також інформація про опис вкладення «повідомлення про припинення договору від 02.10.2018 року».

Таким чином, судом встановлено розбіжність між наданими відповідачем листами-повідомленнями та доказами їх відправлення, а саме накладними спецкур`єра.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

З урахуванням вказаного, господарський суд вважає недопустимими та недостовірними надані відповідачем докази повідомлення позивача про припинення договору, у зв`язку із чим, суд відхиляє надані відповідачем документи.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 759 та частини першої статті 785 Цвільного кодексу України, договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що орендар не виконав свій обов`язок щодо повернення орендованого майна та оформлення повернення наймачем орендованого майна шляхом підписання акту приймання-передачі нерухомого майна. При цьому доказів виконання вказаного обов`язку відповідач суду не надав, доказів вчинення орендодавцем дій, спрямованих на ухилення від прийняття об`єкта оренди від орендаря, або ухилення орендодавця від підписання акту приймання-передачі майна матеріали справи також не містять, і відповідачем такі докази не подавалися.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права. За таких обставин, звертаючись до балансу вірогідностей, господарський суд приходить до висновку, що відповідач продовжував користуватися орендованим приміщенням, не сплачуючи орендну плату.

При цьому суд враховує, що за узгодженими сторонами умовами договору здійснення оплати орендної плати не ставить в залежність від отримання певних документів від орендодавця. Перерахування орендної плати має бути здійснено щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним /п. 3.2 договору/.

Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем оплати за договором оренди.

Судом досліджено, перевірено та встановлено правильність здійсненого позивачем розрахунку за комунальні послуги орендованого приміщення, відповідно до якого заборгованість відповідача становить 7 413,94 грн. з урахуванням площі займаного відповідачем приміщення.

Отже, за відсутності у справі доказів оплати відповідачем наявної заборгованості по орендній платі у розмірі 56 467,73грн. та з відшкодування комунальних витрат в сумі 7 413,94 грн., підлягає задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 63 881,67 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені та 3 % річних, господарський суд зазначає, що відсутність у матеріалах справи відповідних розрахунків з вихідними даними унеможливлює суд здійснити перевірку вказаних вимог. У зв`язку із чим, господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., що вбачається із платіжного доручення № 15 від 24.11.2020 року.

Таким чином, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області - задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" /, адреса - 67623, Одеська обл., Біляївський р., с. Петрове, вул. Центральна, 3А/ на користь Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області /, адреса - 67663, Одеська обл., Біляївський р., с. Усатове, пров. Урядовий, 63, e-mail: / заборгованість за договором оренди нерухомого майна № 1/1 від 01.08.2017 року та за договором № 1/2 від 01.08.2017 року у розмірі 63 881,67 грн. /шістдется три тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня 67 копійок/, з яких: 56 467,73 грн. - заборгованість з орендної плати; 7413,94 грн. - відшкодування витрат на комунальні послуги за договором № 1/2 від 01.08.2017 року.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" /, адреса - 67623, Одеська обл., Біляївський р., с. Петрове, вул. Центральна, 3А/ на користь Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області /, адреса - 67663, Одеська обл., Біляївський р., с. Усатове, пров. Урядовий, 63, e-mail: / судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. /дві тисячі сто дві гривні 00 копійок/.

4. В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 18 червня 2021 р.

Суддя Н.Д. Петренко