ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 червня 2021 року Справа № 903/128/15

Суддя Господарського суду Волинської області Шум М.С., за участю секретаря судового засідання Вижовець М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення

у справі № 903/128/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця Давидюка Юрія Юрійовича, Рожищенський р-н., с. Олешковичі

до відповідача: Центральної районної аптеки №6 Рожищенського району, м. Рожище

за участю представників сторін:

від стягувача:н/з

від боржника: н/з

встановив: 03.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Волинської області від 17.03.2015 у справі №903/128/15 повернути Фізичній особі-підприємцю Давидюку Юрію Юрійовичу 52 481 грн. 98 коп. за рахунок шляхом передачі позивачу належного закріпленого за відповідачем майна в натурі - приміщення аптеки, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що рішенням Господарського суду Волинської області від 03.03.2015 стягнуто з Центральної районної аптеки №6 Рожищенського району Волинської області на користь ФОП Давидюка Юрія Юрійовича 50 654,98 грн., а 17.03.2015 Господарським судом Волинської області видано наказ на примусове виконання рішення. Додатково зазначає, що Рожищенська районна рада прийняла рішення про ліквідацію Центральної районної аптеки №6, а тому з 2014 знаходиться в стадії ліквідації. Дане приміщення з 2015 перебуває у занедбаному стані. Ліквідаційна комісія припинила свою діяльність через ліквідацію засновника комунального підприємства Рожищенської районної ради. На даний час підприємство не виключено з державного реєстру, а працівники звільнені з роботи. Також, приміщення аптеки має визначені характеристики, як аптечне приміщення в підтвердження долучив наказ №31 від 26.04.2002 виданого головним управлінням економіки облдержадміністрації. Згідно акту прийому передачі від 30.05.2002 встановлено, що до складу об`єктів передачі входила будівля аптеки №6 - 290,8 м2 балансовою вартістю 95 230,00 грн. Зазначає , що на даний час рішення Господарського суду 03.03.2015 неможливо виконати, оскільки підприємство -Центральна районна аптека №6 знаходиться в стадії ліквідації, а відповідне нерухоме майно не зареєстроване у встановленому порядку, а тому на даний час відсутня можливість звернути стягнення на дане майно.

Ухвалою суду від 07.06.2021 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.06.2021.

Представники сторін в судове засідання 17.06.2021 не з`явилися, водночас належним чином були повідомленні про час та дату розгляду справи .

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення з огляду на наступне.

Згідно з приписами Господарського процесуального кодексу України рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2015 стягнуто з Центральної районної аптеки №6 Рожищенського району (45100, Волинська обл., Рожищенський р-н, м.Рожище, вул. Незалежності,5, ) на користь Фізичної особи-підприємця Давидюка Юрія Юрійовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 50 654,98грн. в т.ч.: 50 350,00грн. основного боргу, 3 % річних в сумі 304,98грн. та 1 827,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

17.03.2015 на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2015 видано наказ № 903/128/15-1.

Рішення суду від 03.03.2015 по даний час не виконано через відсутність коштів на рахунку підприємства, що стало підставою для звернення із заявою про зміну способу виконання рішення до суду шляхом передачі позивачу належного закріпленого за відповідачем майна в натурі - приміщення аптеки, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Додатково заявник долучив до матеріалів заяви копію постанови Державного виконавця Рожищенського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 19.02.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю на рахунках підприємства - боржника у банківських та інших фінансових установах, з яких можливо проведення списання коштів.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими; наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом відозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Таким чином, необхідною умовою для зміни способу виконання рішення суду є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року у справі №910/18299/16, зміна способу та порядку виконання рішення можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у порядку і спосіб, які встановлені раніше.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Для цього він зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, законодавцем передбачено право суду за заявою стягувача змінити спосіб виконання судового рішення у разі неможливості його виконання.

У заяві від 07.06.2021 стягувач - ОСОБА_1 просить змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2015 про стягнення на його користь 50 654,98 грн., шляхом передачі позивачу належного закріпленого за відповідачем майна в натурі - приміщення аптеки, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

З матеріалів заяви судом встановлено, що нерухоме майно - приміщення аптеки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , не зареєстроване у встановленому законом порядку за боржником, що і сам не заперечує та підтверджує у своїй заяві при зверненні до суду заявник.

Відповідно до ч.1 , ст. 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до наказу №31 від 26.04.2002, та акту від 30.05.2002, спірне майно є комунальною власністю територіальних громад відповідно Любешівського, Старовижівського, та Рожищенського районів.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.

Заявником до даної заяви не долучено належних та допустимих доказів (витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно - приміщення аптеки, в м.Рожище, Волинської області по вул. Незалежності, 5), що унеможливлює встановити суду обставини правового режиму спірного майна і реєстрацію права власності на нього саме за боржником.

При цьому суд взяв до уваги, що саме власник майна має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, як це визначено ст.319 Цивільного кодексу України.

Відсутність доказів, які підтверджують право власності на приміщення аптеки за відповідачем - Центральною районною аптекою №6 унеможливлює звернути стягнення боргу за рахунок вказаного майна, а відтак правові підстави для задоволення заяви у суду відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд, керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, -

ухвалив:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали в порядку ст.257 ГПК України.

Ухвала суду підписана 17.06.2021.

Суддя М. С. Шум