РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.06.2021Справа № 911/3541/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Вегери А.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт Авто"

до Акціонерного товариства "Київметробуд" в особі Автобази

акціонерного товариства "Київметробуд"

про стягнення 399 916,50 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Рябко С.О. за довіреністю від 01.12.2020;

від відповідача: Кошкіна І.В. за довіреністю б/н від 18.03.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" в особі Автобази публічного акціонерного товариства "Київметробуд" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 399 916,50 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.12.2020 року відкрито провадження у справі № 911/3541/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.02.2021 року.

27.01.2021 року на електронну адресу господарського суду Київської області надійшло клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю до господарського суду міста Києва.

09.02.2021 року через відділ діловодства господарського суду Київської області надійшла заява позивача від 08.02.2021 року про зміну підстав позову, в якій останній зазначив про направлення відповідачу 04.12.2020 року письмової вимоги від 04.12.2020 року № 04/12 про оплату спірної заборгованості за послуги, надані позивачем на виконання укладеного між сторонами у спрощений спосіб договору про надання послуг.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.02.2021 року замінено найменування відповідача - Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" в особі Автобази публічного акціонерного товариства "Київметробуд" на Акціонерне товариство "Київметробуд" в особі Автобази акціонерного товариства "Київметробуд", справу № 911/3541/20 направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду міста Києва.

04.03.2021 року матеріали справи № 911/3541/20 надійшли на адресу господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу зазначеної судової справи між суддями, справу № 911/3541/20 передано на розгляд судді Ломаці В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2021 року справу № 911/3541/20 прийнято до свого провадження суддею Ломакою В.С. та призначено підготовче засідання на 30.03.2021 року.

До початку призначеного підготовчого засідання 30.03.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату та продовження відповідачу процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву на 10 робочих днів.

У підготовчому засіданні 30.03.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою відповідачу продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву до 08.04.2021 року, підготовче засідання відкладено на 13.04.2021 року.

У підготовчому засіданні 13.04.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про прийняття до розгляду заяви позивача про зміну підстав позову від 08.02.2021 року, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву (з урахуванням зміни підстав позову) до 26.04.2021 року, підготовче засідання відкладено на 27.04.2021 року.

20.04.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 20.04.2021 року № 328 про відкладення розгляду справи на іншу дату та продовження відповідачу процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву (з урахуванням зміни підстав позову).

У підготовчому засіданні 27.04.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою відповідачу продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву (з урахуванням зміни підстав позову) до 11.05.2021 року та відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, у цьому підготовчому засіданні з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін у даній справі, забезпечення сторонам можливості надати всі необхідні докази, заяви та клопотання на їх розсуд, судом, з урахуванням положень статей 177, 182 Господарського процесуального кодексу України, постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 911/3541/21 на 30 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 911/3541/20 до судового розгляду по суті на 18.05.2021 року.

17.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 17.05.2021 року № 1705/21 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

У судовому засіданні 18.05.2021 року, враховуючи клопотання відповідача від 17.05.2021 року № 1705/21, оголошено перерву до 02.06.2021 року.

28.05.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення відповідача від 25.05.2021 року № 2505/20-1, в яких останній зазначив про те, що вчинений у спрощений спосіб договір про надання послуг, неналежне виконання відповідачем умов якого стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, був фактично укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" та Автобазою акціонерного товариства "Київметробуд", яка не має статусу юридичної особи. Крім того, у вказаних поясненнях відповідач просив суд зменшити заявлену позивачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із тим, що понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" витрати у розмірі 20 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю цієї справи, а також враховуючи тяжке матеріальне становище відповідача.

До початку призначеного судового засідання 02.06.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 01.06.2021 року № 542, в якому останній просив суд зупинити провадження у даній справі до закінчення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000209 та № 0000878.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання, відповідач вказував на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення пов`язаних з нею кримінальних справ, порушених СУ Головного управління Національної поліції у м. Києві та Офісом Генерального прокурора відносно ряду службових осіб АТ "Київметробуд" за фактом неналежного виконання останніми своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки та розтрату бюджетних коштів під час виконання будівельних та інших робіт.

У судовому засіданні 02.06.2021 року оголошувалася перерва до 08.06.2021 року.

У судовому засіданні 08.06.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про поновлення відповідачу строку на подання клопотання про зупинення провадження у справі, а також про відмову в його задоволенні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, судом враховано, що умовами пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, що розглядається, зокрема, в порядку кримінального судочинства. У той же час відповідачем не було доведено суду належними і допустимими доказами розгляду іншим судом за правилами кримінального судочинства пов`язаної з даною справою іншої справи, яка унеможливлює вирішення по суті спору в справі № 911/3541/20, тоді як внесення певних відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань ще не свідчить про перебування відповідного кримінального провадження на стадії судового розгляду. Крім того, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості зупинення провадження у справі до закінчення досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

Суд також звертає увагу на те, що предметом спору в справі № 911/3541/20 є стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг, укладеному в спрощений спосіб, тоді як досудове розслідування у кримінальних провадженнях № 0000209 та № 0000878 здійснюється за фактом неналежного виконання службовими особами відповідача своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки та розтрату бюджетних коштів під час виконання будівельних та інших робіт (а не надання послуг).

Також суд наголошує, що за умовами частини 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Водночас зібрані у справі № 911/3541/20 докази дозволяють оцінити обставини, які є предметом розгляду та дослідження у цій справі, у той час як необґрунтоване зупинення провадження у вказаній справі призведе до затягування строків її розгляду і порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 року в справі № 910/12694/18.

Представник позивача у судовому засіданні 08.06.2021 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви від 08.02.2021 року про зміну підстав позову, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у вказаному судовому засіданні проти пред`явлених до нього позовних вимог заперечив з підстав, зазначених у додаткових поясненнях від 25.05.2021 року № 2505/20-1.

У судовому засіданні 08.06.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" та Публічним акціонерним товариством "Київметробуд" в особі Автобази Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" (попередня назва відповідача) був укладений договір про надання послуг у спрощений спосіб.

На виконання умов цього договору позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на оплату погоджених сторонами транспортних послуг автобетонозмішувача та простою автобетонозмішувача від 08.09.2017 року № СФ-0000204 на суму 15 582,02 грн., від 13.09.2017 року № СФ-0000229 на суму 36 190,80 грн., від 16.09.2017 року № СФ-0000230 на суму 18 429,12 грн., від 18.09.2017 року № СФ-0000231 на суму 39 619,20 грн., від 19.09.2017 року № СФ-0000232 на суму 30 263,76 грн., від 27.09.2017 року № СФ-0000241 на суму 49 749,36 грн., від 05.10.2017 року № СФ-0000252 на суму 11 394,00 грн., від 12.10.2017 року № СФ-0000253 на суму 13 014,00 грн., від 27.10.2017 року № СФ-0000265 на суму 3 780,00 грн., від 07.12.2017 року № СФ-0000282 на суму 15 474,02 грн., від 12.12.2017 року № СФ-0000283 на суму 153 288,29 грн. та від 14.12.2017 року № СФ-0000285 на суму 24 427,04 грн.

Судом також встановлено, що на виконання означених домовленостей між сторонами було підписано відповідні акти здачі-прийняття виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" робіт (надання послуг) від 08.09.2017 року № ОУ-0000202 на суму 15 582,02 грн., від 13.09.2017 року № ОУ-0000238 на суму 36 190,80 грн., від 16.09.2017 року № ОУ-0000239 на суму 18 429,12 грн., від 18.09.2017 року № ОУ-0000240 на суму 39 619,20 грн., від 19.09.2017 року № ОУ-0000241 на суму 30 263,76 грн., від 27.09.2017 року № ОУ-0000260 на суму 49 749,36 грн., від 05.10.2017 року № ОУ-0000280 на суму 11 394,00 грн., від 12.10.2017 року № ОУ-0000281 на суму 13 014,00 грн., від 27.10.2017 року № ОУ-0000292 на суму 3 780,00 грн., від 07.12.2017 року № ОУ-0000331 на суму 15 474,02 грн., від 12.12.2017 року № ОУ-0000332 на суму 153 288,29 грн. та від 14.12.2017 року № ОУ-0000333 на суму 24 427,04 грн., загальна сума яких становить 411 211,61 грн. У наведених актах, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками вказаних контрагентів, зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають. Копії цих документів наявні у матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з надання відповідачу послуг за вищенаведеними актами свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем своїх зобов`язань за досягнутими між сторонами домовленостями.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач вартість отриманих ним за вказаними актами здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) послуг оплатив не у повному обсязі, перерахувавши позивачу 13.10.2017 року лише 11 295,11 грн. (із призначенням платежу: "оплата за транспортні послуги з-но рах. № СФ-0000204 від 08.09.2017р. У т.ч. ПДВ 1882,52 грн.") та заборгувавши таким чином останньому 399 916,50 грн. Означена сума заборгованості була відображена у підписаному між сторонами та скріпленому відповідними печатками акті звірки взаєморозрахунків станом на 01.10.2018 року

Судом також встановлено, що листом від 04.12.2020 року № 04/12 Товариство з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" звернулося до відповідача з вимогою погасити наявну в останнього заборгованість за надані йому в 2017 році послуги за спірними актами у розмірі 399 916,50 грн. у семиденний строк з моменту пред`явлення цієї вимоги. Вказана вимога була направлена на адресу відповідача 04.12.2020 року та отримана останнім 07.12.2020 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідного фіскального чека від 04.12.2020 року, поштової накладної № 469, оформленої 04.12.2020 року, опису вкладення у цінний лист № 469 та витягу із сервісу відстеження поштових відправлень Укрпошти (за пошуковим запитом: 469) із зазначенням дати отримання адресатом відповідного відправлення у відділенні № 08135 (с. Чайки, Україна) 07.12.2020 року.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань та непогашення спірної заборгованості у розмірі 399 916,50 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" звернулося до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 3 статті 901 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт Авто", які зводяться до відсутності у Автобази акціонерного товариства "Київметробуд" статусу юридичної особи, не беруться судом до уваги з огляду на зміст наявних у матеріалах справи рахунків-фактур на оплату погоджених сторонами транспортних послуг автобетонозмішувача та простою автобетонозмішувача, а також актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), з яких вбачається, що замовником спірних послуг було саме Публічне акціонерне товариство "Київметробуд", від імені якого діяла Автобаза. Посилання відповідача на відсутність у матеріалах справи належних доказів надання спірних послуг саме Акціонерному товариству "Київметробуд" також не беруться судом до уваги з огляду на зміст статті 1.2 Положення про Автобазу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд", за яким Автобаза є виробничою одиницею і входить до складу ПАТ "Київметробуд". Докази, які спростовують факт надання позивачем відповідачу послуг автобетонозмішувача та простою автобетонозмішувача за спірними актами, а також документи, які свідчать про неналежну якість таких послуг, у матеріалах справи відсутні.

Суд також звертає увагу відповідача на положення частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України, за якими орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за надані останньому позивачем послуги відповідно до вищевказаних актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), яка складає 399 916,50 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, у тому числі підписаним між сторонами актом звірки взаєморозрахунків, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення означеної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" до відповідача про стягнення наведеної суми основного боргу.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належним доказів на підтвердження повної чи часткової сплати спірної суми заборгованості.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за досягнутими між сторонами домовленостями, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, за умовами частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві, розмір фактично понесених позивачем витрат на правову допомогу в даній справі становить 20 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано суду, зокрема, копію договору про надання правової допомоги від 01.12.2020 року № 01/12/20 (далі - Договір), укладеного між позивачем (замовник) та адвокатом Рябком Сергієм Олександровичем (виконавець), копію акту прийому-передачі наданих послуг від 04.12.2020 року № 1 на суму 20 000,00 грн., копію виставленого адвокатом позивачу рахунку-фактури від 04.12.2020 року № 1 на суму 20 000,00 грн., копію платіжного доручення від 04.12.2020 року № 293 на суму 20 000,00 грн., довіреність від 01.12.2020 року, а також копію свідоцтва про право на заняття Рябком Сергієм Олександровичем адвокатською діяльністю від 13.03.2020 року серії КС № 8926/10.

За умовами пункту 1.1 Договору виконавець зобов`язується надати комплексні юридичні послуги з питань, які стосуються підготовки і подачі позовних заяв та представництва інтересів змовника в господарських судах, судах загальної юрисдикції та адміністративних судах всіх інстанцій, що пов`язані із стягненням заборгованості з боржників замовника, без обмеження повноважень на представництво.

Замовник оплачує послуги виконавця у розміри й у терміни, визначені Договором (пункт 1.5 Договору).

У пунктах 3.1, 3.2 Договору його сторони погодили, що оплата послуг здійснюється замовником у грошовій одиниці - гривні, вартість послуг за даним Договором складає суму, яка визначається в актах приймання-передачі наданих послуг, підписаних сторонами, які є невід`ємною частиною даного Договору. Оплата послуг за цим Договором здійснюється шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 3 днів з моменту підписання Договору.

Згідно з пунктом 6.1 Договору останній вважається укладеним з дня його підписання та діє до 31.12.2021 року, а в частині проведення взаєморозрахунків - до їх повного виконання.

З поданого представником позивача акту прийому-передачі наданих послуг від 04.12.2020 року № 1 до Договору, який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вбачається, що адвокат Рябко Сергій Олександрович фактично надав Товариству з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 01.12.2020 року № 01/12/20 на суму 20 000,00 грн.

Судом враховано, що позивачем у повному обсязі були оплачені надані йому за вищенаведеним Договором та актом послуги, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 04.12.2020 року № 293 на суму 20 000,00 грн.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Як було зазначено вище, у додаткових поясненнях відповідача від 25.05.2021 року № 2505/20-1 останній просив суд зменшити заявлену позивачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із тим, що понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" витрати у розмірі 20 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, а також враховуючи тяжке матеріальне становище відповідача.

У той же час суд звертає увагу на положення частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією із засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 33 Рішення від 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів").

Оцінивши доводи, викладені відповідачем у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката (яке міститься у додаткових поясненнях від 25.05.2021 року № 2505/20-1), суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки висловлені відповідачем заперечення не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Крім того, відповідачем не було зазначено конкретного розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги, до якого, на думку відповідача, слід зменшити заявлену позивачем суму означених судових витрат.

З огляду на те, що відповідачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про наявність підстав для зменшення розміру адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи), суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу адвоката, які були понесені позивачем у даній справі.

У пункті 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких віднесено витрати на оплату професійної правничої допомоги), покладаються на відповідача.

Відтак, зважаючи на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000, 00 грн. є підтвердженими, враховуючи повне задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт Авто", а також беручи до уваги відсутність правових підстав для зменшення заявлених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд дійшов висновку про те, що обов`язок з відшкодування таких витрат у розмірі 20 000,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" до Акціонерного товариства "Київметробуд" в особі Автобази акціонерного товариства "Київметробуд" про стягнення 399 916,50 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Київметробуд" (03065, місто Київ, вулиця Світлогірська, будинок 2/5; ) в особі Автобази акціонерного товариства "Київметробуд" (03065, місто Київ, вулиця Світлогірська, будинок 2/5; код ЄДРПОУ ВП 01376701) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт Авто" (02091, місто Київ, вулиця Вербицького, будинок 1-Р; ) 399 916 (триста дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн. 50 коп. основного боргу, 5 998 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 75 коп. судового збору, а також 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 14.06.2021 року.

Суддя В.С. Ломака