ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" червня 2021 р. Cправа № 902/78/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольта Сек`юріті", м.Київ

до Приватного підприємства "Гурівецьке", с.Гурівці Козятинського району Вінницької області

про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 50290,54 грн

учасники процесу:

представник позивача: Руденко В.В. - керівник.

ВСТАНОВИВ :

27.01.2021 на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольта Сек`юріті" про стягнення з Приватного підприємства "Гурівецьке" 50290,54 грн безпідставно набутих коштів, з посиланням на норму ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 01.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/78/21, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

02.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Обґрунтовуючи свою процесуальну позицію Приватне підприємство "Гурівецьке" зазначає наступне:

"ТОВ "Вольта Сек`юріті" не виконало обов`язок прийняти кошти, у односторонньому порядку відмовилось від зобов`язання, звільнивши боржника від його обов`язків, тому й вимагати стягнути кошти як безпідставно набуті - немає правових підстав.

Отже, у позивача відсутні правові підстави вимагати стягнення коштів у ПП "Гурівецьке" як безпідставно набутих. Позивач не довів належними та достатніми доказами умови застосування ст.1212 ЦК України".

23.03.2021 позивачем до суду подано відповідь на відзив з наступним аргументуванням позовних вимог:

"У постанові Верховного суду від 08.10.2020р. у справі №902/637/14 зазначено: "п.17.5. Суд встановив що місцевий суд ухвалою від 04.12.2014 визнав ТОВ "УКРСПЕЦЕКСІМ" конкурсним кредитором у справі №902/637/14 на суму 50 290,54 грн; ухвалою суду від 23.05.2018 замінено кредитора у цій справі - ТОВ "УКРСПЕЦЕКСІМ" його правонаступником -ТОВ "ВОЛЬТА СЕК`ЮРІТІ.

Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення №1477 від 23.10.2018 вимоги боржника перед ТОВ "ВОЛЬТА СЕК`ЮРІТІ" на суму 50 290,54 грн було погашено в повному обсязі, однак, через три дні - 26.10.2018 кредитор повернув зазначену суму коштів із призначенням платежу: "ПП "ГУРІВЕЦЬКЕ" отримано ці кошти злочинним шляхом».

Виходячи з цього звертаємо увагу суду - процедура банкрутства завершена, вимоги кредиторів погашено, договірні зобов`язання виконано, виходячи з цього маємо підстави вважати подальші зобов`язання не договірними, а кошти отримані безпідставно".

Додатково позивач зазначає, що на момент повернення коштів в ТОВ "Вольта Сек`юріті на рахунок ПП "Гурівецьке" були підстави вважати, що кошти відповідачем набуті незаконним шляхом.

Ухвалою суду від 27.04.2021 у вказаній справі закрито підготовче провадження; розгляд справи призначено по суті на 01.06.2021.

На визначену судом дату, 01.06.2021, з`явився представник позивача. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про місце, дату та час його проведення останній повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Під час судового засідання, 01.06.2021, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Після закінчення судових дебатів суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по суті позовних вимог та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення, 01.06.2021, представники сторін в судове засідання не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

23.10.2014 Господарським судом Вінницької області постановлено ухвалу про порушення провадження у справі №902/637/14 за заявою Приватного виробничо-комерційного підприємства "Ятрань" про банкрутство Приватного підприємства "Гурівецьке" (Вінницька область, Козятинський район, с.Гурівці, код ЄДРПУОФОП та ГО 20101631).

Ухвалою суду від 04.12.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецексім" визнано конкурсним кредитором у справі №902/637/14 про банкрутство Приватного підприємства "Гурівецьке" із сумою вимог 50290,54 грн.

В подальшому, 14.02.2018, між ТОВ "Укрспецексім" (Первісний кредитор) та ТОВ "Вольта Сек`юріті" (Новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги (заміну кредитора в зобов`язанні).

23.05.2018 судом постановлено ухвалу про заміну кредитора у справі №902/637/14 з ТОВ "Укрспецексім" на його правонаступника - ТОВ "Вольта Сек`юріті".

Ухвалою суду від 05.03.2020 у справі №902/637/14 задоволено клопотання ПП "Гурівецьке" (подане з мотивів повного погашення вимог кредиторів) та закрито провадження у справі №902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке". Вказану ухвалу залишено без змін Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 та Постановою Верховного Суду від 08.10.2020.

Під час розгляду вказаної справи судами встановлено, що вимоги ТОВ "Вольта Сек`юріті" погашено у повному обсязі у сумі 50290,54 грн, відповідно до платіжного доручення №1477 від 23.10.2018 року.

В той же час, слід зазначити, що 26.10.2018 ТОВ "Вольта Сек`юріті" повернуло кошти у сумі 50290,54 грн із призначенням платежу: "ПП "Гурівецьке" отримано ці кошти злочинним шляхом".

Надаючи вказаній обставині оцінку, Господарський суд Вінницької області та, в подальшому, апеляційна та касаційна інстанції дійшли висновку, що ПП "Гурівецьке" було вжито заходів щодо погашення 23.10.2018 кредиторських вимог МППФ "Ерідон" та ТОВ "Вольта Сек`юріті", що підтверджено зазначеними вище платіжними дорученнями, та подальше повернення перерахованих коштів є правом кредиторів та не спростовує обставин стосовно здійснення боржником наведених розрахунків.

Поряд з тим, позивач стверджує, що на момент повернення коштів ТОВ "Вольта Сек`юріті" на рахунок ПП "Гурівецьке" у позивача були підстави вважати, що кошти відповідачем набуті незаконним шляхом. Таким чином, оскільки судами під час розгляду справ №902/637/14 встановлено факт повернення позивачем отриманих коштів на суму 50290,54 грн, останній посилаючись на положення ст.1212 ЦК України вважає, що має право на їх повернення як безпідставно набутих відповідачем. Зазначене зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступне.

Так, предметом даного спору є грошові кошти, які перераховані позивачем відповідачу згідно платіжного доручення №17 від 26.10.2018 на суму 50290,54 грн з призначенням платежу: ("ПП "Гурівецьке" отримали ці кошти злоч. шляхом) згідно Закону України "Про запобігання та протидію легалізації доходів, одержаних злоч.шляхом).

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі по тексту також - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначено статтею 1212 ЦК України.

Так, за приписами ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Так, характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

З огляду на викладене, до предмета дослідження у даній справі відноситься питання щодо наявності правових підстав для збереження відповідачем перерахованих позивачем згідно платіжного доручення №17 від 26.10.2018 коштів.

Так, під час з`ясування вказаної обставини суд вважає за необхідне застосувати положення ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого: обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалось раніше, в провадженні Господарського суду Вінницької області знаходилася справа №902/637/14 за заявою ТОВ "Систем Кепітал Білдінг" до ПП "Гурівецьке" про банкрутство.

В межах розгляду вказаної справи ТОВ "Вольта Сек`юріті" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою б/н від 07.12.2018 (вх. № 841/18) до ПП "Бізон-Тех 2006", ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", МПП Фірми "Ерідон", ТОВ "Торговий дім Фідленс", ПАТ Акціонерного банку "Укргазбанк", ОСОБА_1, ПП "Фірма "Бершадь агроплюс", ТОВ "Порше Мобіліті", Калинівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, Аграрного фонду України, ТОВ "Систем Кепітал Білдінг", ПП "Гурівецьке" про визнання дій незаконними та зобов`язання повернути кошти.

За результатами розгляду вказаної справи господарським судом 04.03.2020 ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ "Вольта Сек`юріті" про визнання незаконними дій та зобов`язання повернути кошти повністю.

В обґрунтування рішення суд, з посиланням на докази, наявні в матеріалах справи, ст.ст. 1089, 1091 ЦК України, ст.ст. 19, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вказав, що боржником ПП «Гурівецьке» у повному обсязі та одночасно задоволено всі вимоги конкурсних кредиторів у справі №902/637/14, а тому дії ПП "Гурівецьке" щодо погашення кредиторських вимог відповідають наведеним вище приписам законодавства. При цьому, суд зауважує, що позивачем у даній справі не обґрунтовано та не вказано які саме його права були порушені ОСОБА_1 та відповідачами внаслідок перерахування коштів в рахунок погашення кредиторських вимог відповідачів. Крім того, позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що засновники відповідача 12 перебували у злочинній змові із державним реєстратором Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області Молявчик О.О. та вчинили злочин, визначений ст.382 КК України, а також кошти, які перераховані на рахунки кредиторів, були здобуті від вчинення злочину, передбаченого ст.356 КК України, а тому є припущенням позивача, які не підтверджені належними письмовими доказами. Також, суд зазначив, що позивачем у справі не надано доказів на підтвердження доводів щодо незаконного відчуження та розтрати боржником зібраного врожаю, на який було накладено арешт згідно ухвали суду від 08.08.2018.

За наведеного, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Вказане рішення постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 залишено без змін.

При цьому апеляційна інстанція у своїй постанові зазначила наступне: "... на переконання колегії суддів, ПП "Гурівецьке" було вжито заходів щодо погашення 23.10.2018 кредиторських вимог МППФ "Ерідон" та ТОВ "Вольта Сек`юріті", що підтверджено зазначеними вище платіжними дорученнями, та подальше повернення перерахованих коштів є правом кредиторів та не спростовує обставин стосовно здійснення боржником наведених розрахунків".

Зазначені обставини, які встановленні рішенням Господарського суду Вінницької області від 04.03.2020 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 у справі №902/637/14 є преюдиційними для даної справи в силу ст.75 ГПК України, оскільки стосуються коштів, які є предметом спору у даній справі (902/78/20) та які позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача.

Одночасно суд вважає за необхідне зауважити, що із змісту наданих позивачем пояснень слідує, що "... наявність заборгованості ПП "Гурівецьке" у сумі 50290,54 грн, право вимог на яку перейшло до ТОВ "Вольта сек`юріті", встановлено ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.12.2014. Проте, оскільки після отримання від ПП "Гурівецьке" вказаних коштів позивач їх повернув платнику, так як на його думку були підстави вважати, що кошти боржником набуто незаконним шляхом, у позивача в подальшому, після завершення процедури банкрутства ПП "Гурівецьке", виникло право на їх стягнення, як безпідставно отриманих останнім...".

Суд критично оцінює наведену позицію позивача з огляду на наступне.

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення унормовано статтею 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Тобто, на кредитора покладено обов`язок прийняти виконання зобов`язання.

Згідно із ч.3 цієї ж статті 615 ЦК України внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або в повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно із ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Так, ТОВ "Вольта Сек`юріті" не виконало обов`язок прийняття коштів та повернуло їх у односторонньому порядку, що свідчить про відмову останнього від зобов`язання та звільнення боржника від його обов`язків в частині сплати грошових коштів у сумі 50294,00 грн.

Більше того, як неодноразово зазначалось вище, факт погашення вимог всіх кредиторів одночасно та у повному обсязі, в тому числі вимоги ТОВ "Вольта Сек`юріті" у сумі 50290,54 грн встановлено судами під час розгляду справи №902/637/14, зокрема ухвалою Господарського суду Вінницької області від 05.03.2020, яку залишено без змін Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 та Постановою Верховного Суду від 08.10.2020.

В контексті викладеного суд зазначає, що оскільки зміст зобов`язання становлять права і обов`язки його учасників, припинення зобов`язання є припиненням зазначених прав та обов`язків. При припиненні зобов`язання останнє перестає існувати, і його учасників більше не пов`язують ті права і обов`язки, які раніше складали його зміст.

Отже, припинення зобов`язання означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право й кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що повернуті згідно платіжного доручення №17 від 26.10.2018 кошти не є помилково перерахованими, а так само і безпідставно набутими відповідачем, оскільки вказана фінансова операція була проявом вільного волевиявлення позивача у відповідь на виконання ПП "Гурівецьке" зобов`язання, встановленого ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.12.2014 у справі №902/637/14. Зазначене в свою чергу, в силу положень ст.605 ЦК України, зумовило припинення вказаних зобов`язань між сторонами, зокрема сплату відповідачем встановленого ухвалою суду від 04.12.2014 боргу в розмірі 50290,54 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вказані обставини виключають можливість застосування до даних правовідносин положення частини першої статті 1212 ЦК України.

Як встановлено ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, узагальнюючи викладене суд дійшов висновку, що позивач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність у відповідача обов`язку повернути заявлені до стягнення кошти у зв`язку із чим, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України покладаються на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Копію рішення суду від 01.06.2021 у справі №902/78/21 направити на наступні електронні адреси сторін: позивача (), відповідача ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 11 червня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи