ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року м.Дніпро Справа № 904/5998/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів Кузнецова В.О., Чередка А.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 (постановлену суддею Золотарьовою Я.С., повне судове рішення складено 26.04.2021) про зупинення провадження у справі № 904/5998/20

за позовом Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ"

про зобов`язання надання послуг з розподілу природного газу

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "ДніпроАЗОТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" та просить суд, з урахуванням заяви про зміну предмету позову(надійшла до суду 12.01.2021) : зобов`язати відповідача при визначенні вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205L5H8AP016, застосувати тариф, встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 № 425, а саме: 580,60 грн за 1000 куб.м. (без урахування ПДВ), за фізичний обсяг розподілу природного газу, з зазначенням відповідачем цього тарифу у первинних документах, складених на підтвердження виконання договору розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205L5H8AP016.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 у справі № 904/5998/20:

- відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про зупинення провадження у справі до прийняття Верховним Судом рішення у справі № 640/1125/20;

- задоволено клопотання Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/31995/20;

- зупинено провадження у справі № 904/5998/20 до набрання рішенням у справі № 640/31995/20 законної сили;

- зобов`язано сторін повідомити господарський суд Дніпропетровської області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 904/7011/20.

Зупиняючи провадження у справі суд виходив з обставин, що предметом позову у справі № 904/5998/20 є зобов`язання відповідача при визначенні вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420056EGBP016, застосувати тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425. Свою позицію позивач ґрунтує зокрема на тому, що постанови НКРЕКП №3018 від 24.12.2019 та №1156 від 24.06.2020 є незаконними. Водночас, відповідач ґрунтує свою позицію на тому, що в період з 01.01.2020 сторони у своїх правовідносинах повинні були застосовувати тариф, який встановлювався постановою НКРЕКП №3018 від 24.12.2019, а з 01.07.2020 тариф, який встановлювався постановою НКРЕКП №1156 від 24.06.2020.

В адміністративній справі № 640/31995/20 розглядається спір про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 №3018". Саме адміністративний суд при розгляді справи № 640/31995/20 буде встановлювати чи є постанова НКРЕКП протиправною та чи підлягає вона скасуванню, в тому числі з дотриманням права НКРЕКП доводити правомірність свого рішення, що виключається у господарській справі, оскільки НКРЕКП не є стороною у справі №904/5998/20. Відповідно саме у адміністративній справі будуть встановлюватись обставини, що мають преюдиційне значення для вирішення цієї справи, зокрема, правомірність або неправомірність тарифу, визначеного постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1156.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 про зупинення провадження у справі № 904/5998/20, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом залишено без правової оцінки факти того, що нарахування та розрахунки між сторонами у 2020 році відбувалися протягом чинності постанов НКРЕКП від 24.12.2019 №3018 та від 24.06.2020 №1156.

У випадку якби по справі №640/1125/20 судом було вирішено питання наслідків скасування оскаржуваної постанови та зроблено висновок про наявність підстав для визначення в якості переплати сум різниці між тарифом, застосованим з 01.01.2020 року (постанова НКРЕКП №3018), і тарифом, що діяв до 01.01.2020 року (постанова НКРЕКП №425), тільки тоді б можна було визнати обґрунтованим висновок про те, що результат розгляду справи №640/1125/20 має вплив на результат розгляду справи №904/5998/20.

Аналогічно, дані питання не є предметом розгляду справи №640/31995/20.

Крім того, питання визначення моменту, з якого постанови НКРЕКП втрачають свою дію, не було спірним як у справі №640/1125/20, так і у справі №640/31995/20.

Слід зазначити, що постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1156, яка є предметом оскарження у справі №640/31995/20, жодним чином не вирішується питання щодо можливості використання або невикористання постанови НКРЕКП від 24.03.2016 №425, яку вимагає застосувати позивач до спірних правовідносин.

Саме господарським судом в рамках розгляду справи №904/5998/20 повинно встановлюватися наявність/відсутність підстав для зобов`язання АТ "Дніпропетровськгаз" оформити надані АТ "Дніпроазот" послуги з розподілу природного газу у 2020 році за тарифом, встановленим постановою НКРЕКП від 24.03.2016 року №425, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, і судове рішення у справі №640/31995/20 не є належним доказом, необхідним для вирішення справи №904/5998/20.

Таким чином, виходячи з підстав та предмета позову у справі №904/5998/20, зважаючи, що як на момент подання позовної заяви, так і на цей час, постанова НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 є чинною, розгляд справи №904/5998/20 слід здійснювати за наявними у справі доказами.

Відповідач вважає, що до справи №904/5998/20 долучено всі необхідні докази, що дають можливість Господарському суду Дніпропетровської області самостійно, без зупинення розгляду цієї справи, встановити відповідні обставини, пов`язані з заявленими вимогами АТ "Дніпроазот".

Крім того, відповідач посилається, що судом порушено принцип розумності строків у господарському судочинстві.

5.Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що оскільки підставою для подання позову по цій справі є неправомірне застосування відповідачем тарифу на розподіл природного газу, встановленого постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3018 (в тому числі з урахуванням внесених змін постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1156), то вирішення справи №640/31995/20 в Окружному адміністративному суді міста Києва та встановлені у межах справи №640/31995/20 обставини мають істотне та преюдиційне значення для розгляду цієї справи, встановлення правомірного або неправомірного виконання договору з боку відповідача.

З набранням чинності судовим рішенням у справі № 640/1125/20, тобто з 20.10.2020, постанова № 3018 втрачає чинність з моменту її прийняття, оскільки є такою, що не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Аналогічні правові наслідки виникнуть у випадку визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови НКРЕКП №1156.

Щодо наслідків, у випадку визнання протиправною та нечинною постанови НКРЕКП №1156, як нормативно-правового акта, то з цього приводу неодноразово висловлювався Верховний суд, який наголошував що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (така позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 23.05.2019 у справі № 910/5098/18, від 18.03.2019 у справі №910/5244/18, від 20.03.2019 у справі №910/7715/18, від 18.04.2019 у справі №910/5105/18, від 12.03.2019 у справі № 913/204/18).

Питання визнання постанови НКРЕКП №1156 протиправною та нечинною не є юрисдикцією господарських судів, і на цей час є предметом розгляду у адміністративній справі №640/31995/20.

У зв`язку з чим, у випадку задоволення позову у адміністративній справі №640/31995/20 та визнання постанови НКРЕКП №1156 протиправною та нечинною, це унеможливлює її застосування до спірних правовідносин у цій господарській справі.

Як було зазначено вище, у адміністративній справі №640/31995/20 встановлюються факти та обставини, що мають преюдиційне значення для вирішення даної справи, зокрема, встановлюється правомірність постанови НКРЕКП №1156 від 24.06.2020.

У зв`язку з чим, позивач вважає, що наявність судового провадження про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 прямо свідчить про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до остаточного вирішення питання правомірності постанови НКРЕКП №1156 від 24.06.2020 у адміністративній справі №640/31995/20.

При цьому, зібрані по справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду: як свідчать матеріали справи та з заяв відповідача по суті позову, відповідач обґрунтовує свої заперечення у тому числі наявністю постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156. У той же час, правомірність існування (прийняття) постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 і є предметом розгляду у адміністративній справі №640/31995/20.

В апеляційній скарзі АТ "Дніпропетровськгаз" посилається на порушення принципу строків у господарському судочинстві, але не зазначає в чому саме це порушення виражається.

Зупинення розгляду справи у зв`язку з очікуванням результатів розгляду іншої справи є критерієм затягування судового розгляду лише у випадку його невиправданості (безпідставності), що очевидно, виходячи з вищевикладеного, не має місце у даній господарській справі.

Питання затягування судового розгляду має ставитись заявником позовної заяви, тобто особою, яка звернулась за захистом своїх порушених прав та інтересів, а не іншими учасниками справи, так як їх права та обов`язки у даному випадку, у тому числі і внаслідок "затягування" розгляду справи не можуть бути порушені.

Відповідач подав відповідь на відзив, в якій додатково зазначає, що відповідно до змісту позовної заяви, та тверджень позивача у АТ "Дніпроазот", станом на 30.10.2020 утворилася переплата перед АТ "Дніпропетровськгаз" за 10 місяців - з 01.01.2020 по 30.10.2020, у зв`язку з чим, Споживач відмовився сплачувати Оператору ГРМ кошти за отримані послуги у листопаді-грудні 2020. Поданню позову передував спір - справа №640/1125/20, рішення, по якому стало підставою для подання позову. В результаті розгляду цього спору було визнано протиправною та скасовано постанову НКРЕКП від 24.12.2019 №3018, на підставі якої визначалась ціна послуг з розподілу природного газу, який відповідач надає позивачу за укладеною між ними угодою.

Проте, з 10 місяців (за якими на думку АТ "Дніпроазот" утворилась переплата) постанова НКРЕКП від 24.12.2019 №3018 діяла лише 6 місяців (з 01.07.2020 діяв новий тариф відповідно до постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156).

Отже, є незрозумілим, якою була підстава для включення періоду з 01.07.2020 по 31.12.2020 (з 01.07.2020 діяв новий тариф відповідно до постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156) та безпідставно зобов`язувати у судовому порядку Оператора ГРМ при визначенні вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020, застосувати тариф, встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 № 425.

На думку відповідача, звернення до Господарського суду Дніпропетровської області з вказаними вимогами було передчасним. Абстрактна можливість порушення у майбутньому прав позивача не може бути підставою для захисту від ілюзорного можливого порушення прав.

Виходячи з підстав та предмета позову у справі №904/5998/20, зважаючи, що як на момент подання позовної заяви, так і на цей час, постанова НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 є чинною, розгляд справи №904/5998/20 слід здійснювати за наявними у справі доказами.

Таким чином, звертаючись з позовною заявою, АТ "Дніпроазот" не мало права щодо перерахунку вартості послуг, наданих АТ "Дніпропетровськгаз" за вказаний у позовній заяві період, та суд першої інстанції зобов`язаний був це дослідити, та вказати на те, що для вирішення питання по суті рішення у адміністративній справі №640/31995/20 про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 "Про внесення змін до Постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3018" не має значення.

6.Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 у справі № 904/5998/20; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7.Встановлені судом обставини справи.

Позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) до відповідача про зобов`язання відповідача при визначенні вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205L5H8AP016, застосувати тариф, встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 № 425, а саме: 580,60 грн за 1000 куб.м. (без урахування ПДВ), за фізичний обсяг розподілу природного газу, з зазначенням відповідачем цього тарифу у первинних документах, складених на підтвердження виконання договору розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205L5H8AP016.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач при здійсненні розрахунку вартості розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 використовує тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2020 № 3018 та постановою НКРЕКП №1156 від 24.06.2020, що на його думку є невірним та спричинило здійснення позивачем переплати, оскільки відповідач повинен використовувати тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425.

В обґрунтування підстав позову позивач зазначає, що відповідач безпідставно наполягає на оплаті позивачем вартості розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 за тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 24.12.2020 № 3018 та постановою НКРЕКП №1156 від 24.06.2020. Постанова НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 визнана протиправною та скасована рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2020 у справі № 640/1125/20, що набрало законної сили. За доводами позивача, розрахунок вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 має здійснюватися виходячи з тарифу, встановленого постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425.

Відповідач, у свою чергу зазначає, що у період з 01.01.2020 сторони у своїх правовідносинах повинні застосовувати тариф, який встановлювався постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3018, а з 01.07.2020 тариф, який встановлювався постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1156.

06.04.2021 позивач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням адміністративного суду у справі №640/31995/20 про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156.

За наслідками розгляду вказаного клопотання та дослідження обставин справи суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України до набрання рішенням у справі №640/31995/20 законної сили.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із об`єктивних підстав.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, тощо.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про обставини, які мають преюдиціальне значення.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Так, між сторонами у справі № 904/5998/20 існує спір щодо застосування тарифів при визначенні вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

За доводами позивача, розрахунок вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 має здійснюватися виходячи з тарифу, встановленого постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425, тоді як відповідач вважає, що з 01.01.2020 необхідно застосовувати тариф, який встановлювався постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3018, а з 01.07.2020 тариф, який встановлювався постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1156.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд має встановити тариф на підставі якого позивач зобов`язаний сплачувати послуги з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 у справі №640/1125/20 за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправними дій та постанови, скасування постанови від 24.12.2019 №3018 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову НКПЕКП від 24.12.2019 № 3018 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз", в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі №640/1125/20 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 залишено без змін.

Як встановлено вище, в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходиться справа № 640/31995/20 за позовом Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24.06.2020 № 1156 "Про внесення змін до Постанови НКРЕКП від 24 грудня 2019 року № 3018".

Вказаною постановою було внесено зміни у постанову НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 щодо тарифу на послуги з розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз" на період з 01 липня 2020 до 31 грудня 2020 у розмірі 1,14 грн. за 1 куб.м за місяць.

Таким чином, оскільки предметом розгляду справи № 904/5998/20 є зобов`язання відповідача при визначенні вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020, застосувати тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425, а не тариф, який встановлювався постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3018 (з 01.01.2020) та постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 (з 01.07.2020), тоді як предметом оскарження у справі № 640/31995/20 за участі відповідача є встановлення правомірності існування постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156, розгляд справи № 904/5998/20 є неможливим до розгляду адміністративної справи № 640/31995/20.

При цьому, апеляційний суд враховує, що обставини законності та обґрунтованості постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 та тарифів встановлених нею, можуть бути встановлені лише під час розгляду адміністративної справи № 640/31995/20 в порядку адміністративного судочинства; як вірно вказано судом першої інстанції, результат розгляду справи № 640/31995/20 безпосередньо вплине на результат розгляду справи № 904/5998/20, окрім того, за таких обставин господарський суд не має можливості перевірити правильність визначення тарифів за якими має здійснюватися нарахування у спірний період.

Як вбачається з матеріалів справи, період застосування тарифу визначеного постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 (з 01.07.2020), входить до спірного періоду у цій справі, в якій позивач просить застосувати інший тариф, визначений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Частина друга статті 265 КАС України, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним (пункт 84 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

До суб`єкта господарювання не може застосовуватися нормативно-правовий акт, який на момент його застосування визнано судом протиправним, оскільки це суперечитиме вимогам частин 1-3 статті 11 ГПК України, не відповідатиме статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, дотримання якої є однією з обов`язкових умов допустимого втручання у право на мирне володіння майном, а також становитиме порушення принципу належного урядування.

Вимоги про сплату коштів на підставі таких актів не відповідають критерію добросовісності та не підлягають задоволенню виходячи зі змісту частини третьої статті 13 ЦК України та частини третьої статті 16 ЦК України.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 28 квітня 2020 року по справі № 904/164/19.

Зазначеним спростовуються доводи відповідача, що судом не прийнято до уваги, що нарахування у спірний період здійснювалось у період чинності постанов НКРЕКП від 24.12.2019 №3018 та від 24.06.2020 №1156, а тому подальше скасування та визнання постанов протиправними не матиме значення для розгляду даної справи.

Тим же відхиляються доводи, що предметами розгляду справ № 640/31995/20 та № 640/1125/20 не є встановлення моменту, коли оскаржені постанови НКРЕКП втрачають свою дію та чи можуть вони застосовуватись у спірний період.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо передчасного подання позову у даній справі, оскільки з позовом про оскарження постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 позивач звернувся пізніше ніж з позовом у даній справі.

На даному етапі розгляду справи (розгляд питання зупинення провадження у справі) суд не може надавати оцінку правомірності заявлених позовних вимог та вирішувати спір по суті.

Оцінка можливості застосування висновків за результатами розгляду адміністративної справи № 640/31995/20 під час розгляду даної справи надана вище. При цьому, чинне процесуальне законодавство не ставить в залежність можливість зупинення провадження у справі з часом порушення провадження у пов`язаній справі (чи датою звернення з позовом).

Саме під час розгляду даної справи № 904/5998/20 по суті буде надана оцінка наявності чи відсутності підстав для врахування постанов НКРЕКП від 24.12.2019 №3018 та від 24.06.2020 №1156 для розрахунку вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням відповідних тарифів (у тому числі, буде надана оцінка результатам їх оспорення).

Також, колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо наявності у даній справі необхідних доказів для самостійного вирішення господарським судом справи.

Відповідно до ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України право на звернення до суду та способи судового захисту визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема,: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Зі змісту ст.5 Кодексу випливає, що визнання індивідуального акту протиправним та його скасування належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З цих підстав, саме адміністративний суд при розгляді справи №640/31995/20 має встановити чи є постанова НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 протиправною та чи підлягає вона скасуванню, в тому числі з дотриманням права НКРЕКП доводити правомірність свого рішення, що виключається у господарській справі, оскільки НКРЕКП не є стороною у справі №904/5998/20.

Таким чином, господарський суд в межах справи № 904/5998/20 позбавлений можливості в силу закону встановити та оцінити факт правомірності вказаної вище постанови.

Відхиляє апеляційний суд і доводи апелянта щодо необгрунтованого затягування розгляду справи внаслідок зупинення провадження, адже у даному випадку таке зупинення є обґрунтованим, а відтак збільшення загального строку розгляду справи є цілком розумним.

З цього приводу колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення ЄСПЛ у справі "Папазова та інші проти України", у справі "Фрідлендер проти Франції").

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Отже розумність строку розгляду спору оцінюється в світлі конкретних обставин справи та з огляду на вироблені прецедентною практикою ЄСПЛ критерії.

За викладеного, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті судового рішення у справі, які викладені в апеляційній скарзі.

Одночасно, неврахування наслідків перегляду у судовому порядку правомірності постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 може призвести до необхідності вчинення сторонами додаткових дій після ухвалення рішення у даній справі, з урахуванням обставин, встановлених при розгляді справи №640/31995/20.

Оскаржувану ухвалу колегія суддів переглядає в частині зупинення провадження у справі; ухвалу в частині відмови судом у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про зупинення провадження у справі до прийняття Верховним Судом рішення у справі № 640/1125/20 апелянт не оскаржує.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладеного вище, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали у даній справі відсутні.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 у справі № 904/5998/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 у справі № 904/5998/20 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є. Чередко