ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Справа№ 911/1236/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 08.06.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський Республіканський Автоцентр",

Комунального підприємства Бориспільської районної ради "Благоустрій"

та Київської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 (суддя Христенко О.О., повний текст рішення підписано 18.03.2021)

за позовом Прокурора Київської області в інтересах держави в особі

1. Північного офісу Державної аудиторської служби України

2. Бориспільської районної ради

до 1. Комунального підприємства Бориспільської районної ради "Благоустрій"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський Республіканський Автоцентр"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Київської області (надалі - прокурор) в інтересах держави в особі 1. Північного офісу Державної аудиторської служби України (надалі - позивач 1), 2. Бориспільської районної ради (надалі - позивач 2) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до 1. Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» (надалі - відповідач 1), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» (надалі - відповідач 2), у якому просив суд (з урахуванням заяви про усунення недоліків вих. № 05/09/1-952вих.20 від 28.05.2020) визнати недійсним Договір поставки № 07/09 від 07.09.2018, укладений між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» про закупівлю двох самоскидів на загальну суму 4 248 000,00 грн. та Додаткову угоду № 1 від 21.09.2018 до вказаного договору, якою збільшено ціну договору до 4 672 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на наступне:

- у документах, поданих відповідачем 2 для участі у відкритих торгах на закупівлю товару - двох самоскидів, які проводились відповідачем 1, була зазначена недостовірна інформація, зокрема, невідповідність пропозиції вимогам тендерної документації замовника, оскільки у складі пропозиції переможця міститься свідоцтво офіційного дилера ВАТ «Мінський автомобільний завод» № 152/035-17, видане 01.02.2017 ТОВ «Київський Республіканський Автоцентр» на право реалізувати вантажну автотехніку «МАЗ» та здійснювати гарантійне і післягарантійне технічне обслуговування з терміном дії по 31.01.2018, а отже на момент закупівлі відповідне свідоцтво було недійсне;

- тендерна пропозиція та укладені на її підставі Договір поставки № 07/07 від 07.09.2018 та Додаткова угода № 1 від 21.09.2018 не відповідають Закону України «Про публічні закупівлі», в порушення якого замовником неправомірно було збільшено суму договору;

- оскільки Договір поставки № 07/07 від 07.09.2018 та Додаткова угода № 1 від 21.09.2018 укладені з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а їх зміст суперечить нормам чинного законодавства, договір та додаткова угода до нього підлягають визнанню недійсними.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним Додаткову угоду № 1 від 21.09.2018 до Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018, укладену між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр».

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» повернути Комунальному підприємству Бориспільської районної ради «Благоустрій» одержане за Додатковою угодою № 1 від 21.09.2018 до Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018, укладеної між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр».

Стягнуто з Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» на користь Київської обласної прокуратури 4 231 грн. 00 коп. судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» на користь Київської обласної прокуратури 4 231 грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення мотивоване наступним:

- суд встановив, що прокурор при зверненні з даним позовом до суду довів бездіяльність позивача 1 та позивача 2, оскільки в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надав позивачу 1 та позивачу 2 можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави при здійсненні оскаржуваної закупівлі;

- суд не знайшов підстав для задоволення вимоги щодо визнання Договору поставки № 07/09 від 21.09.2018 недійсним, оскільки вказані прокурором підстави невідповідності тендерної пропозиції відповідача 2 вимогам ст. 16 Закону України «Про публічні закупівлі» та додатку 1 Тендерної документації відповідача 1 стосовно недійсності свідоцтво офіційного дилера ВАТ «Мінський автомобільний завод» № 152/035-17, видане 01.02.2017 ТОВ «Київський Республіканський Автоцентр» на право реалізувати вантажну автотехніку «МАЗ» спростовуються наявним в матеріалах справи Свідоцтвом № 561, виданим ТОВ «Київський Республіканський Автоцентр» ВАТ «Мінський автомобільний завод», зі строком дії до 31.12.2018, яке подано ТОВ «Київський Республіканський Автоцентр» з пакетом тендерної пропозиції, яке було оприлюднено на офіційному веб-порталі «PROZORRO»;

- встановлено, що правові підстави для збільшення ціни товару за договором у відповідності до укладеної додаткової угоди відсутні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що Додаткова угода № 1 від 21.09.2018 укладена за відсутності законодавчо визначених підстав та суперечить приписам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки лист відповідача 2 вих. № 191 від 17.09.2018, який став підставою для укладення такої додаткової угоди, не підтверджує коливання курсу гривні по відношенню до долару США на Міжбанківській валютній біржі України, крім того, відповідно до п. 2.3. договору зміна курсу долара США не впливає на зміну чи перерахунок ціни товару.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 в частині частково задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступних тверджень:

- скаржник заперечує щодо повноважень прокурора на подання даного позову, оскільки на його думку наведені прокурором підстави не доводять бездіяльність компетентного органу;

- апелянт переконаний, що має місце неправильно обраний спосіб захисту, що є підставою для відмови в задоволенні такого позову;

- також апелянт звертає увагу, що прокурором неправильно визначений суб`єктний склад даного спору, оскільки на думку скаржника Бориспільська районна рада не може бути позивачем по відношенню до КП Бориспільської районної ради «Благоустрій».

05.04.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Куксов В. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 у справі №911/1236/20 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 призначено на 18.05.2020 року.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та строки на їх подання.

Також не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство Бориспільської районної ради «Благоустрій» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступних тверджень:

- апелянт заперечує щодо повноважень прокурора на подання даного позову, вважає, що такий позов підлягав залишенню без розгляду з підстав недотримання прокурором вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру»;

- скаржник переконаний, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, посилаючись на прийняття судом заяви прокурора від 06.07.2020 про збільшення позовних вимог.

08.04.2021 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 08.04.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 у справі №911/1236/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20, розгляд якої призначено на 18.05.2021.

Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» та Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 в одне апеляційне провадження.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Київська обласна прокуратура звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання недійсним Договору поставки №07/09 від 07.09.2018, укладеного між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» про закупівлю двох самоскидів на загальну суму 4 248 00 грн., зобов`язавши сторін у порядку ч.1 ст.216 ЦК України повернути одна одній все, що вони одержали на виконання такого правочину, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступних тверджень:

- суд відмовляючи в задоволенні вимоги щодо визнання недійсним Договору поставки №07/09 від 07.09.2018 неповно встановив обставини справи та неправильно застосував положень матеріального права;

- на переконання прокурора, встановивши факт недійсності свідоцтва офіційного дилера ВАТ «Мінський автомобільний завод», поданого учасником в тендерній пропозиції, судом безпідставно визнано належними доказами свідоцтва №152/052-18 та №152/065-20, що були надані в ході судового розгляду справи;

- судом не надано оцінки висновку Північного офісу Держаужитслужби від 13.05.2019 №104;

- прокурор наполягає, що оскільки Договір поставки № 07/09 від 21.09.2018 укладено за результатами проведених тендерних торгів з порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі», його зміст суперечить нормам чинного законодавства, внаслідок чого такий договір підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 22.04.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.

Головуючий суддя Шаптала Є.Ю. з 23.04.2021року по 08.05.2021 року перебував у щорічній відпустці.

Суддя Яковлєв М.Л. з 11.05.2021 року по 14.05.2021 року перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 у справі №911/1236/20 поновлено Київській обласній прокуратурі пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою Київської обласної прокуратури ради на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20.

Розгляд апеляційної скарги Київської обласної прокуратури ради на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 призначено на 18.05.2021 року.

Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр», Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 в одне апеляційне провадження.

29.04.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» надійшов відзив на апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури, у якому наведено заперечення проти доводів апеляційної скарги прокурора, яку заявник просить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Комунальне підприємство Бориспільської районної ради «Благоустрій» зазначає, що твердження апелянта про необхідність визнання Договору поставки № 07/09 від 21.09.2018 є безпідставними, оскільки відповідачами не було допущено порушень процедури проведення тендеру, посилаючись на те, що в матеріалах справи наявні документ на підтвердження відповідності учасника тендеру кваліфікаційним критеріям.

29.04.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Київської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій», у якому наведено заперечення проти доводів вказаної апеляційної скарги, яку заявник просить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У відзиві прокуратура наводить спростування доводів щодо не обгрунтування прокурором наявності підстав звернення з даним позовом, посилаючись на практику Верховного Суду та норми чинного законодавства, а також звертаючи увагу, що прокурором на виконання вимог ч.4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» надано докази на підтвердження обставин, що зумовили таке звернення. Також прокурор заперечує проти доводів щодо не дослідження судом доказів на підтвердження різкої зміни курсу долара США, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 у справі №911/1236/20 відкладено розгляд справи за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр», Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 на 08.06.2021.

12.05.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Київської обласної прокуратури надійшли заперечення на відзив Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» на апеляційну скаргу прокуратури, де прокурор заперечує проти доводів апеляційної скарги, наполягаючи на доводах, викладених у власній апеляційній скарзі.

12.05.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Київської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр», де прокурор заперечує проти доводів щодо не обгрунтування прокурором наявності підстав звернення з даним позовом, посилаючись на практику Верховного Суду та норми чинного законодавства, а також звертаює увагу, що прокурором на виконання вимог ч.4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» надано докази на підтвердження обставин, що зумовили таке звернення.

В судове засідання 08.06.2021 з`явились представник прокуратури, представник відповідача-1 та представник відповідача-2.

Представник позивача-1 та представник позивача-2 не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Водночас, оцінюючи «розумність» тривалості строку розгляду у даній справі, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, а також запобігання затягуванню судового процесу, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача-1 та позивача-2, що були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання.

Присутні представники учасників справи підтримали свої апеляційні скарги та відповідно просили їх задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, прокурор звернувся з позовною заявою в інтересах держави в особі 1. Північного офісу Державної аудиторської служби України, 2. Бориспільської районної ради до 1. Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій», 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» про визнання недійсним Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018, Додаткової угоди № 1 від 21.09.2018 до вказаного договору та зобов`язання сторін в порядку ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України повернути одна одній все, що вони одержали на виконання такого правочину.

Щодо представництва інтересів держави прокурором у суді.

Так, Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено ст. 131-1, п. 3 ч. 1 якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом частини 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З вказаних норм вбачається, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Як було зазначено вище, прокурор звернувся з даним позовом в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Бориспільської районної ради.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

За змістом ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 ч. 4). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що Договір поставки № 07/07 від 07.09.2018 та Додаткова угода № 1 від 21.09.2018 укладені з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а їх зміст суперечить нормам чинного законодавства, а тому вказані договір та додаткова угода до нього підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до ст. 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі» моніторинг закупівель проводить центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його органи на місцях.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п. 1, 7, 8, 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей; пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У Положенні про Державну аудиторську службу України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016, визначено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення моніторингу закупівель, перевірки державних закупівель.

Згідно до п. 4 вказаного Положення здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів; дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; дотриманням законодавства про державні закупівлі; усуненням виявлених недоліків і порушень. Крім того, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» № 266 від 06.04.2016 затверджено перелік міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби України, згідно з п. 1 якої міжрегіональні територіальні органи Держаудитслужби за переліком згідно додатку 1 утворюються як юридичні особи публічного права, в тому числі й Північний офіс Державної аудиторської служби України.

З наведеного вбачається, що Північний офіс Державної аудиторської служби України є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах на території Київської області.

Відповідно до статті 143 Конституції України місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації, установи.

Тобто, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території.

Згідно з частиною 1 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

За змістом ч.ч. 4 та 5 цієї статті Закону України «Про місцеве самоврядування» самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону. Втручання державних органів у процес складання, затвердження і виконання місцевих бюджетів не допускається, за винятком випадків, передбачених цим та іншими законами.

Частиною 1 ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» унормовано, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. У випадках, коли доходи від закріплених за місцевими бюджетами загальнодержавних податків та зборів перевищують мінімальний розмір місцевого бюджету, держава вилучає із місцевого бюджету до державного бюджету частину надлишку в порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів, де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Таким чином, Бориспільська районна рада як орган місцевого самоврядування наділена повноваженнями розпоряджатися комунальною власністю від імені територіальних громад сіл Бориспільського району в межах Закону та в інтересах таких територіальних громад.

Разом з тим, Комунальне підприємство Бориспільської районної ради «Благоустрій» відповідно до його Статуту є комунальним унітарним підприємством, заснованим на комунальній власності територіальних громад сіл Бориспільського району і в силу ст. 136 Господарського кодексу України Бориспільська районна рада, як власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

При зверненні з даним позовом прокурор зазначає, що:

- оскільки фінансування за оспорюваним договором здійснюється за рахунок коштів районного бюджету, то у даному випадку звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів;

- проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Судом апеляційної інстанції, беручи до уваги заперечення апелянтів щодо необґрунтованості звернення прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Бориспільської районної ради, перевірено вказані обставини та досліджено наступне.

З огляду на приписи законодавства в межах обгрунтування бездіяльності позивача 1 та позивача 2 прокурор до позовної заяви надав:

- лист вих. № 05/09/1-589вих20 від 01.04.2020 прокуратури Київської області, адресований начальнику Північного офісу Держаудитслужби (позивач 1), у якому прокурор керуючись ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» просить у строк до 07.04.2020 повідомити про вжиті позивачем 1 заходи щодо усунення порушень вимог Закону України «Про публічні закупівлі», щодо закупівлі відповідачем 1 двох самоскидів у відповідача 2. Також у вказаному листі прокурор просить позивача 1 вирішити питання щодо звернення до суду з позовом щодо порушень, виявлених під час вказаної закупівлі;

- лист вих. № 26-13-17-17-2197 від 06.04.2020 Північний офіс Держаудитслужби (позивач 1) повідомив прокурора про результати розгляду його листа та про те, що позивач 1 вважає, що чинним законодавством не передбачено обов`язку його звернення до суду;

- лист вих. № 05/08/1-712вих20 від 23.04.2020 прокуратури Київської області до Бориспільської районної ради, у якому прокурор керуючись ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» просить у строк до 28.04.2020 повідомити про вжиті позивачем 2 заходи щодо усунення порушень вимог Закону України «Про публічні закупівлі», щодо закупівлі відповідачем 1 двох самоскидів у відповідача 2. Також у вказаному листі прокурор просить позивача 2 вирішити питання щодо звернення до суду з позовом щодо порушень, виявлених під час вказаної закупівлі;

- лист вих. № 1-17/103 від 28.04.2020, яким Бориспільська районна рада (позивач 2) повідомила прокурора, що розгляне вказані у листі питання, прийме відповідне рішення, про що повідомить прокурора.

У свою чергу апелянти - Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» та Комунальне підприємство Бориспільської районної ради «Благоустрій» наголошують на тому, що прокурором не доведено підстав для звернення до суду з даним позовом, зазначаючи, що листи позивачам про намір звернутись до суду були направлені в суд.

Колегією суддів перевірено, що прокурором разом з листом про усунення недоліків надано нова редакція позовної заяви (без додатків), до якої також надано листи, адресовані позивачам від 30.04.2020 (том 1, а.с. 182,183 у яких прокурор повідомив позивачів, що оскільки ними не вжито заходів щодо звернення до суду за захистом інтересів держави, на виконання вимог ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено, що вищезазначений позов буде пред`явлено до Господарського суду Київської області в інтересах держави в особі позивачів - Північного офісу Державної аудиторської служби України та Бориспільської районної ради.

Судом враховано, що позовну заяву від 30.04.2020 за №05/09/1-773вих.20 направлено прокурором Київської області до суду 07.05.2020 (як вбачається з поштового конверту, у якому направлено позов - том 1, а.с.152).

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, доказів того, що позивач 2 здійснив за цей час дії щодо реагування на порушення законодавства про публічні закупівлі зазначені прокурором, або самостійно звернувся до суду, не надано.

Отже, вищевказані доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» та Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» спростовуються дослідженими вище доказами, наявними в матеріалах справи.

Відтак, судова колегія визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що прокурором при зверненні з даним позовом до суду доведено бездіяльність позивача 1 та позивача 2, оскільки в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надав позивачу 1 та позивачу 2 можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави при здійсненні оскаржуваної закупівлі, чого ними здійснено не було, що й зумовило направлення листів (30.04.2020) на виконання вказаних приписів законодавства про намір звернутися до суду, а в подальшому і саме звернення до суду з позовом (07.05.2020), що розглядається.

Усі інші доводи та міркування апелянтів щодо даних обставин судовою колегією враховано, однак вони не спростовують висновків щодо обґрунтованості прокурором звернення до суду з даною позовною заявою.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсним Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018, укладеного між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» про закупівлю двох самоскидів на загальну суму 4 248 000,00 грн та Додаткової угоди № 1 від 21.09.2018 до нього суд зазначає наступне.

Київською обласною прокуратурою за результатами опрацювання відкритої інформаційної системи публічних закупівель на веб-порталі «PROZORRO» встановлено підстави для вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави у зв`язку з допущеними порушеннями вимог Закону України «Про публічні закупівлі» під час проведення Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» відкритих торгів із закупівлі товарів - двох самоскидів (ідентифікатор закупівлі - UA-2018-07-31-000980-а), очікуваною вартістю предмета закупівлі 4 250 000,00 грн.

Рішенням тендерного комітету КП Бориспільської районної ради «Благоустрій», оформленого протоколом № 40 від 31.07.2018, затверджено тендерну документацію закупівлі (відкриті торги) ДК 021:2015:34140000-0 - великовантажні моторотранспортні засоби (самоскид 6501С5-524-000) у кількості 2 штук.

31.07.2018 Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів щодо закупівлі двох самоскидів (ідентифікатор закупівлі - UA-2018-07-31-000980-а), очікуваною вартістю предмета закупівлі 4 250 000,00 грн.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України «Про публічні закупівлі».

Згідно з п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) тендерна документація - документація щодо умов проведення публічних закупівель, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу на веб-порталі Уповноваженого органу та авторизованих електронних майданчиках.

Зміст та вимоги до тендерної документації визначені статтею 22 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, відповідно до приписів якої тендерна документація повинна містити в тому числі й один або декілька кваліфікаційних критеріїв до учасників відповідно до статті 16, вимоги, встановлені статтею 17 цього Закону, та інформацію про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством; інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі, у тому числі відповідну технічну специфікацію (у разі потреби - плани, креслення, малюнки чи опис предмета закупівлі). При цьому технічна специфікація повинна містити: детальний опис товарів, робіт, послуг, що закуповуються, у тому числі їх технічні та якісні характеристики; вимоги щодо технічних і функціональних характеристик предмета закупівлі у разі, якщо опис скласти неможливо або якщо доцільніше зазначити такі показники; посилання на стандартні характеристики, вимоги, умовні позначення та термінологію, пов`язану з товарами, роботами чи послугами, що закуповуються, передбачені існуючими міжнародними або національними стандартами, нормами та правилами.

У Додатку 1 «Перелік документів, що подаються на підтвердження відповідності учасників встановленим кваліфікаційним критеріям та вимогам, встановлених ст. 17 Закону, та іншим вимогам» до тендерної документації встановлено кваліфікаційні критерії до учасників торгів: наявність обладнання та матеріально-технічної бази; наявність документального підтвердження досвіду виконання аналогічного договору; наявність сертифіката дилера виробника товару; наявність сертифікованого СТО; наявність виїзних бригад.

У Додатку 3 «Технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі» до тендерної документації зазначено предмет закупівлі - самоскид 6501С5-524-000.

Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій до участі у процедурі закупівлі подано пропозицій від 3-х учасників: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Автокраз» з остаточною пропозицією в сумі 4 230 000,00 грн.; Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» з остаточною пропозиціє в сумі 4 248 000,00 грн.; Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтехніка+» з остаточною пропозицією 4 249 000,00 грн.

Згідно з протоколом засідання тендерного комітету № 42 від 22.08.2018 щодо розгляду результатів аукціону: код ДК 021-2015 (CPV): 34140000-0 - Великовантажні мототранспортні засоби визнано переможцем Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» по закупівлі самоскид 6501С5-524-000» код ДК 021-2015 (CPV): 34140000-0.

За результатами відповідної процедури, між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» («покупець», відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» («постачальник», відповідач 2) 07.09.2018 укладено Договір поставки № 07/09 (надалі - договір), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов`язується передати у власність покупцю транспортні засоби, які мають відповідати технічним, якісним та кількісним характеристикам, що містяться в тендерній документації та тендерній пропозиції постачальника, за найменуванням, в кількості та комплектації, вказаними у специфікації, а покупець зобов`язується прийняти такий товар та і сплатити його вартість на умовах даного договору (п. 1.1);

- ціна договору складається з ціни товару і становить 4 248 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 708 000,00 грн. (п. 2.1);

- вартість товару визначається у гривнях на день розкриття тендерної пропозиції та у подальшому фіксується у специфікації, яка підписується обома сторонами, за тендерною пропозицією постачальника, який визнаний переможцем торгів та не може бути змінено в подальшому сторонами, у т.ч. з ініціативи будь-якої із сторін, якщо інше не передбачено тендерною документацією. Зміна сторонами ціни товару після його поставки покупцю не допускається (п. 2.2);

- оплата за товар проводиться у гривнях. Зміна курсу долара США не впливає на зміну чи перерахунок ціни товару (п. 2.3);

- покупець здійснює оплату за поставлений товар безготівковим платежем на поточний рахунок постачальника в розмірі 100 % вартості товару, 4 248 000 грн., в т.ч. ПДВ 708 000,00 грн. протягом 5 днів з моменту здійснення поставки товару (передання товару у власність покупця) та одержаних від постачальника документів, передбачених п.п. 3.2, 5.3 цього договору (п. 3.1);

- постачальник здійснює поставку товару протягом 30 календарних днів з моменту укладення сторонами цього договору (п. 4.2);

- приймання товару оформлюється шляхом підписання Акту приймання-передачі уповноваженими представниками сторін (п. 5.1);

- даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє по 31.12.2018 (п. 9.1);

- умови цього договору можуть бути змінені за згодою сторін у прядку, визначеному законодавством України, шляхом укладення додаткової угоди (п. 10.1).

Також 21.09.2018 між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» («покупець», відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» («постачальник», відповідач 2) укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо збільшення ціни договору, виклавши п. 2.1 договору в наступній редакції: «Ціна договору складає 4 672 000,00 грн., в т.ч. 778 666,67 грн.».

Звертаючись до суду, прокурор вважає укладені між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» Договір поставки № 07/09 від 07.09.2018 та Додаткову угоду № 1 від 21.09.2018 до нього, такими, що укладені з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», без документального підтвердження коливання ціни на ринку товарів, що призвело до істотних змін, зокрема, збільшення ціни товару.

Прокурор зазначає, що такі обставини є підставою для визнання договору та додаткової угоди до нього недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Щодо вимоги про визнання недійсним Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018, укладеного між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» про закупівлю двох самоскидів на загальну суму 4 248 000,00 грн суд зазначає наступне.

У своїй апеляційній скарзі прокуратура наполягає, що оскільки Договір поставки № 07/09 від 21.09.2018 укладено за результатами проведених тендерних торгів з порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі», його зміст суперечить нормам чинного законодавства, внаслідок чого такий договір підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про публічні закупівлі» визначені замовником згідно з цією статтею кваліфікаційні критерії та перелік документів, що підтверджують інформацію учасників про відповідність їх таким критеріям, зазначаються в тендерній документації та вимагаються під час проведення переговорів з учасником (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

За змістом ч.ч. 1, 4 та 6 статті 28 Закону України «Про публічні закупівлі» оцінка тендерних пропозицій проводиться автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених замовником у тендерній документації, та шляхом застосування електронного аукціону. Після оцінки пропозицій замовник розглядає тендерні пропозиції на відповідність вимогам тендерної документації з переліку учасників, починаючи з учасника, пропозиція якого за результатом оцінки визначена найбільш економічно вигідною. За результатами розгляду та оцінки тендерної пропозиції замовник визначає переможця та приймає рішення про намір укласти договір згідно з цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник відхиляє тендерну пропозицію в разі якщо учасник не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим ст. 16 цього Закону; тендерна пропозиція не відповідає умовам тендерної документації.

Так, прокурор посилається на те, що в тендерній пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» міститься свідоцтво офіційного дилера ВАТ «Мінський автомобільний завод» № 152/035-17, видане 01.02.2017 ТОВ «Київський Республіканський Автоцентр» на право реалізувати вантажну автотехніку «МАЗ» та здійснювати гарантійне і післягарантійне технічне обслуговування з терміном дії по 31.01.2018, а отже на момент закупівлі відповідне свідоцтво було недійсне.

Дійсно, в матеріалах справи наявне свідоцтво офіційного дилера ВАТ «Мінський автомобільний завод» № 152/035-17, видане 01.02.2017 ТОВ «Київський Республіканський Автоцентр» на право реалізувати вантажну автотехніку «МАЗ» та здійснювати гарантійне і післягарантійне технічне обслуговування з терміном дії по 31.01.2018.

Разом з тим, у матеріалах справи наявне Свідоцтво № 561, видане ТОВ «Київський Республіканський Автоцентр» ВАТ «Мінський автомобільний завод», зі строком дії до 31.12.2018, яке подано ТОВ «Київський Республіканський Автоцентр» з пакетом тендерної пропозиції, яке було оприлюднено на офіційному веб-порталі «PROZORRO». Також у відповідача 2 наявні свідоцтва офіційного ділера по реалізації вантажної техніки та спеціальних транспортних засобів МАЗ № 152/052-18 зі строком дії до 31.01.2019, № 152/065-20 зі строком дії до 31.01.2021.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі зазначає, що встановивши факт недійсності свідоцтва офіційного дилера ВАТ «Мінський автомобільний завод», поданого учасником в тендерній пропозиції, судом безпідставно визнано належними доказами свідоцтва №152/052-18 та №152/065-20, що були надані в ході судового розгляду справи.

При цьому, суд звертає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції, інших підстав невідповідності тендерної пропозиції відповідача 2 вимогам ст. 16 Закону України «Про публічні закупівлі» та додатку 1 Тендерної документації відповідача 1, прокурором не наведено та доказів на підтвердження цього до суду не надано.

Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи прокурора щодо визнання Договору поставки № 07/09 від 21.09.2018 недійсним, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вказаної позовної вимоги.

Стосовно позовної вимоги про визнання недійсною Додаткової угоду № 1 від 21.09.2018 до Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018.

Як було зазначено вище, 21.09.2018 між Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Благоустрій» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» (постачальник) укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо збільшення ціни договору, виклавши п. 2.1 договору в наступній редакції: «Ціна договору складає 4 672 000,00 грн., в т.ч. 778 666,67 грн.».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» (відповідач 2) зазначає, що підставою для внесення змін до умов Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018 щодо збільшення ціни позову стало різка зміна курсу долара США на Міжбанківській валютній біржі України.

Судовою колегією перевірено, що підставою для прийняття рішення тендерним комітетом щодо збільшення ціни договору, оформленого протоколом № 43 від 20.09.2018, став лист вих. № 191 від 17.09.2019, яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» звернулося до КП Бориспільської районної ради «Благоустрій» з питанням про збільшення ціни договору поставки, у зв`язку із різкою зміною курсу долара США на Міжбанківський валютній біржі України.

Водночас, частиною 6 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Слід наголосити, що однією з істотних умов договору поставки є ціна товару.

Так, відповідно до п. 2.1. Договору поставки № 07/09 ціна договору складається з ціни товару і становить 4 248 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 708 000,00 грн, а Додатковою угодою № 1 від 21.09.2018 до вказаного договору встановлено ціну договору - 4 672 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 778 666,67 грн.

Приписами статті 632 ЦК України унормовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно з ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Нормою ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, яке не відповідає вимогам закону або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін чи відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Разом з тим, як було встановлено вище, сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

За змістом ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Також у листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.16 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю» роз`яснено, що згідно з п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Разом з тим, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Водночас, договір поставки було укладено 07.09.2018, а вже 21.09.2018 сторони почали збільшувати ціну товару шляхом укладення додаткової угоди, у якій сторони збільшили ціну товару з 4 248 000,00 грн. до 4 672 000,00 грн, що не відповідає принципам Закону України «Про публічні закупівлі».

З системного аналізу вищезазначених приписів вбачається, що для прийняття рішення про збільшення у замовника повинні бути обґрунтовані підстави, зокрема, надані постачальником підтвердження (довідка, експертний висновок) компетентних органів (установ, організацій) про підвищення цін на ринку відповідної продукції.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для внесення змін до договору та укладення додаткової угоди стало звернення відповідача 2 до відповідача 1 з листом-пропозицією про збільшення ціни договору у зв`язку із різкою зміною курсу долара США на Міжбанківській валютній біржі України, що не відповідає вищенаведеним приписам, оскільки внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Суд першої інстанції критично оцінив такі доводи відповідачів, оскільки при укладенні Договору № 07/09 від 07.09.2018 між сторонами були погоджені його умови щодо ціни договору, викладені у главі 2 договору «Ціна договору».

Також в межах дослідження даних обставин, судова колегія наголошує, що між сторонами було погоджено, що ціна договору складається з ціни товару і становить 4 248 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 708 000,00 грн. (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору вартість товару визначається у гривнях на день розкриття тендерної пропозиції та у подальшому фіксується у специфікації, яка підписується обома сторонами, за тендерною пропозицією постачальника, який визнаний переможцем торгів та не може бути змінено в подальшому сторонами, у т.ч. з ініціативи будь-якої із сторін, якщо інше не передбачено тендерною документацією. Зміна сторонами ціни товару після його поставки покупцю не допускається.

Суд звертає увагу, що згідно з п. 2.3 договору оплата за товар проводиться у гривнях. Зміна курсу долара США не впливає на зміну чи перерахунок ціни товару.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Тобто, укладаючи договір, між сторонами свідомо визначено та погоджено умови договору про те, що зміна курсу долара США не впливає на зміну чи перерахування ціни товару.

Відтак, судова колегія визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що жодного належного обґрунтованого документально підтвердження щодо підвищення ціни на товар на час укладення сторонами додаткової угоди до договору поставки, суду відповідачами не надано, як і не надано доказів різкої зміни курсу долара США на Міжбанківській валютній біржі України, що призвело до збільшення ціни договору на 424 000,00 грн. = 4 672 000,00 грн. - 4 248 000,00 грн.

З вказаного вбачається, що правові підстави для збільшення ціни товару за договором у відповідності до укладеної додаткової угоди відсутні, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновок суду першої інстанції про те, Додаткова угода № 1 від 21.09.2018 укладена за відсутності законодавчо визначених підстав та суперечить приписам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки лист відповідача 2 вих. № 191 від 17.09.2018, який став підставою для укладення такої додаткової угоди, не підтверджує коливання курсу гривні по відношенню до долару США на Міжбанківській валютній біржі України, а відповідно до п. 2.3. договору зміна курсу долара США не впливає на зміну чи перерахунок ціни товару.

Доводи апеляційної скарги Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» про не дослідження судом доказів на підтвердження різкої зміни курсу долара США колегія суддів відхиляє з огляду на положення п. 2.3. договору, відповідно до якого зміна курсу долара США не впливає на зміну чи перерахунок ціни товару.

Статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що одним із принципів, за якими здійснюються закупівлі, є зокрема максимальна економія, ефективність та пропорційність, чому відповідно суперечить укладення при вказаних обставинах Додаткової угоди № 1 від 21.09.2018.

З огляду на наведене, позовні вимоги прокурора в частині визнання недійсною Додаткової угоди № 1 від 21.09.2018, укладеної між відповідачем 1 та відповідачем 2, до Договору поставки № 07/09 від 21.09.2018 судова колегія визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

При встановленні недійсності такого правочину, за приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України, сторони зобов`язані повернути одна одній все, що вони одержали на виконання такого правочину.

Отже, підставами недійсності укладеного за результатами вищевказаної закупівлі правочину в момент його укладення є недодержання вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що скаржниками у своїх апеляційних скаргах вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Разом з цим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції що позовні вимоги прокурора Київської області в інтересах держави в особі 1. Північного офісу Державної аудиторської служби України, 2. Бориспільської районної ради до 1. Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій», 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр» про визнання недійсним Договору поставки № 07/09 від 07.09.2018, Додаткової угоди № 1 від 21.09.2018 до вказаного договору та зобов`язання сторін в порядку ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України повернути одна одній все, що вони одержали на виконання такого правочину, підлягають частковому задоволенню.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський Республіканський Автоцентр», Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Благоустрій» та Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду 12.04.2021 дія оскаржуваного рішення була зупинена з огляду на приписи ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України, і за наслідками апеляційного розгляду оскаржуване рішення залишено в силі, а тому його дія підлягає поновленню.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг у зв`язку з відмовою у їх задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський Республіканський Автоцентр", Комунального підприємства Бориспільської районної ради "Благоустрій" та Київської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/1236/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на апелянтів.

4. Матеріали справи № 911/1236/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2021 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов