ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 червня 2021 року справа № 925/782/21

м. Черкаси

Суддя Господарського суду Черкаської області Дорошенко М.В., розглянувши позовну заяву приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Шульц" до державного реєстратора прав на нерухоме майно Крилової Оксани Миколаївни Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень і зобов`язання провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Шульц" (вул. Шевченка, 116, м. Городище, Черкаська область, 19500, ідентифікаційний код 31703549) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Крилової Оксани Миколаївни Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради (вул. Благовісна, 170, м. Черкаси, Черкаська область, 18000) про:

- визнання протиправною відмови відповідача у державній реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1055;

- скасування рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 13.08.2020 №53591560;

- зобов`язання відповідача провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1055 за позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в 2008 році він уклав договір оренди землі, строк дії якого неодноразово поновлювався. В 2020 році між орендодавцем і позивачем була підписана додаткова угода від 05.08.2020 про поновлення та внесення змін до договору оренди землі від 24.09.2008, яку позивач разом з іншими документами подав до центру надання адміністративних послуг в м. Черкаси для реєстрації права оренди земельної ділянки. 13 серпні 2020 року відповідач прийняв рішення №53591560, яким відмовив у державній реєстрації права оренди земельної ділянки через невідповідність договору оренди вимогам ст. 1261 Земельного кодексу України, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127. Позивач вважає, що Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не містить такої підстави для відмови у державній реєстрації речових прав як невідповідність поданих документів Закону України "Про оренду землі" та Земельному кодексу України, тому у відповідача не було правових підстав для відмови позивачу у реєстрації права оренди земельної ділянки, тому його дії є незаконними. Також позивач заперечив твердження відповідача про невідповідність договору оренди землі Закону України від 05.12.2019 №340-ІХ через те, що він не має зворотної дії в часі. Договір оренди землі чи його окремі пункти не визнавалися не законними, а відповідач не має повноважень на визнання цього договору чи його частини недійсними.

Разом з позовною заявою позивач подав до господарського суду фотокопію рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Крилової Оксани Миколаївни Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 13.08.2020 №53591560, у якому, зокрема, зазначено, що розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та обтяжень, прийняту 07.08.2020 об 09:52:35 за реєстраційним номером 40859627, подану ОСОБА_1 , що діє на підставі паспорта громадянина України, серія і номер НОМЕР_1 , виданого 17.09.2014 Городищенським РС УДМС України в Черкаській області, для проведення державної реєстрації іншого речового права права оренди земельної ділянки з реєстраційним номером 03, кадастровий номер :02:002:1055, та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, встановив, що подані документи не відповідають Закону України "Про оренду землі" та Земельному кодексу України. Законом України від 05.12.2019 №340-ІХ були внесені зміни до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та статті 1261 Земельного кодексу України, які почали діяти з 16.07.2020. Зокрема, умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача. Ураховуючи викладене, керуючись ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктами 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 державний реєстратор вирішив відмовити у державній реєстрації іншого речового права права оренди земельної ділянки з реєстраційним номером 03, кадастровий номер :02:002:1055.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський процесуальний кодекс України також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, й вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункти 6, 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

Натомість, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У даному випадку приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Шульц", звертаючись до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Крилової Оксани Миколаївни Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради в порядку господарського судочинства, зазначило, що за укладеною ним як орендарем з орендодавцем додатковою угодою від 05.08.2020 до договору оренди землі від 24.09.2008 строк дії останнього був поновлений на новий строк, а відповідно й поновився строк оренди позивачем земельної ділянки, проте державний реєстратор, вважаючи незаконними подані йому позивачем документи, відмовив у реєстрації за позивачем права оренди земельної ділянки і тим самим створив перешкоду позивачу у реалізації його права на державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що є протиправною дією державного реєстратора.

Відповідно до пунктів 1, 8, 9 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Частиною першою статті 10 цього Закону передбачено, що державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації. Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (частина перша статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Частиною першою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав.

В силу приписів статті 37 цього Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції суб`єкт повинен здійснювати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17 зазначила, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи в публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції.

З огляду на викладене господарський суд вважає, що спір між приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Шульц" і державним реєстратором прав на нерухоме майно Криловою Оксаною Миколаївною Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради виник саме з публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор діяв як суб`єкт владних повноважень, дії якого щодо позивача останній вважає неправомірними та такими, що порушують його права. Тобто, при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження його дій критерієм такого розмежування є предмет оскарження та суть правовідносин.

У даному спорі правовідносини виникли між приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Шульц" та державним реєстратором у зв`язку із відмовою у державній реєстрації права оренди земельної ділянки. При цьому позовні вимоги позивача стосуються виключно проведення державної реєстрації його права оренди земельної ділянки, а не підстав набуття такого права. Позивач оскаржує дії державного реєстратора, його рішення про відмову у державній реєстрації речового права в контексті статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і цей спір не стосується речових прав на нерухоме майно, тому такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки відмова у державній реєстрації прав не свідчить про існування спору про право.

Відповідно до пункту першого частини першої і частини шостої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом першим частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Отже, приватному сільськогосподарському підприємству "Агрофірма "Шульц" слід відмовити у відкритті провадження у справі за його позовною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Крилової Оксани Миколаївни Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень і зобов`язання провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, та роз`яснити до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі вище викладеного, керуючись пунктом першим частини першої статті 175 та статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити приватному сільськогосподарському підприємству "Агрофірма "Шульц" у відкритті провадження у справі за його позовною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Крилової Оксани Миколаївни Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень і зобов`язання провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Роз`яснити приватному сільськогосподарському підприємству "Агрофірма "Шульц", що справа за його, вказаним вище, позовом підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і протягом десяти днів може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя М.В. Дорошенко