ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року м.Херсон Справа № 923/1804/14 (923/409/21)

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., за участю секретаря судового засідання Кудак М.І., розглянувши справу

за позовом: ОСОБА_1 (73003, м.Херсон, РНОКПП: НОМЕР_1 )

до Відповідача: Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73003, м. Херсон, вул. А. Макарова, буд. 203, код за )

про стягнення 214587,57грн. (209618,18грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з червня 2020р. по лютий 2021р. включно, 4969,39грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з червня 2020р. по березень 2021р.)

в межах справи про банкрутство

за заявою Кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метизний завод "Шплінт.УА" (місцезнаходження - м.Кам`янське (раніше Дніпродзержинськ), 3-й Баглійський провулок, буд. 1-Ж, ) до Боржника: Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» (місцезнаходження - м.Херсон, вул.Адмірала Макарова, 203, )

за участю представників:

від позивача - адвокат Плахотнюк М.О., ордер серії ХС № 82645 від 18.03.2021, договір про надання правничої допомоги б/н від 18.03.2021, діє до 31.12.2021,

від відповідача не прибули

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Херсонської області перебуває справа №923/1804/14 про банкрутство за заявою Кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метизний завод "Шплінт.УА" (місцезнаходження - м. Кам`янське (раніше Дніпродзержинськ), 3-й Баглійський провулок, буд. 1-Ж, ) до Боржника: Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (місцезнаходження - м. Херсон, вул. Адмірала Макарова, 203, ).

Ухвалою від 04.09.2017 введено процедуру санації ПАТ "Таврійська будівельна компанія", яка триває до теперішнього часу.

29.03.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач) до Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (відповідач) про стягнення 209618,18 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з червня 2020 року по лютий 2021 року включно та 4969,39 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з червня 2020 року по березень 2021 року, всього - 214587,57 грн. з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі наказу №5 к/п від 25.02.2021 позивача було звільнено з посади комерційного директора АТ «Таврійська будівельна компанія» за угодою сторін, однак відповідач в порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП не виплатив заробітну плату, що належить позивачу.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пінтеліної Т.Г., в провадженні якої перебуває справа про банкрутство № 923/1804/14, відповідно до розпорядження керівника апарату від 17.03.2021 № 30 за результатами авторозподілу заяву передано судді Литвиновій В.В. Після виходу судді Пінтеліної Т.Г. з відпустки, відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.04.2021р. справу передано до розгляду судді Пінтеліній Т.Г.

Ухвалою від 30.03.2021р. (а.с.27) суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив перше засідання по справі на 13 квітня 2021р., зобов`язав відповідача протягом п`яти робочих днів з дня отримання даної ухвали подати до суду (разом з доказами направлення позивачу):

- довідку про розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з відображенням всіх складових такої заборгованості (в т.ч. податків та інших обов`язкових платежів);

- довідку про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), розраховану з врахуванням вимог порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р.

Суд запропонував відповідачу надіслати (надати) до суду: відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), запропонував позивачу надіслати (надати) до суду: відповідь на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву.

В судове засідання 13.04.2021р. прибув лише представник позивача. У суду відсутні відомості про вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі, дату час та місце проведення судового засідання. Відзиву та витребуваних доказів від відповідача також не надходило.

Ухвалою від 13.04.2021р. суд розгляд справи відклав до 13.05.2021р. (дата визначена з урахуванням перебування судді Пінтеліної Т.Г. у відпустці).

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав 06.04.2021р. Копію ухвали від 13.04.2021р. позивач отримав 21.04.2021р., відповідач - 20.04.2021р.

12.05.2021р. за допомогою електронної пошти відповідач надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість представника бути присутнім у засіданні у зв`язку із перебуванням у відпустці, просили відкласти розгляд на більш пізню дату.

Ухвалою від 13.05.2021р. суд ухвалив розгляд справи проводити у розумний строк на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; розгляд справи відкладено до 08.06.2021р., зважаючи на подане клопотання та неявку представника відповідача.

У період з 24.05.2021р. до 06.06.2021р. (включно) суддя перебувала у плановій відпустці.

У період перебування судді у відпустці до суду надійшли наступні документи:

1) 02.06.2021р. від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх..1642/21), за якою просив вважати п. 1 позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі викладеним в наступній редакції: «Стягнути з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» (, місцезнаходження: вул. Адмірала Макарова, буд. 208, м. Херсон, 73011) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з червня 2020 року по лютий 2021 року включно в розмірі 180 220 (сто вісімдесят тисяч двісті двадцять) грн. 99 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з червня 2020 року по березень 2021 року в сумі 3306 (три тисячі триста шість) грн. 96 коп., а всього стягнути 183 527 (сто вісімдесят три тисячі п`ятсот двадцять сім) грн. 95 коп., без відрахування (утримання) з цієї суми податку і інших обов`язкових платежів»;

2) 02.06.2021р. від відповідача до канцелярії Господарського суду Херсонської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 156/07 від 31.05.2021р., за яким відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами та зазначає, що при виплаті заробітної плати, відповідач зобов`язаний утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Відповідно до довідки про нараховану та виплачену заробітну плату товариство нарахувало позивачу заробітну плату за червень 2020року - лютий 2021 року, в т.ч. компенсації втрати часини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати в розмірі 3065,25 грн. в загальному розмірі 223877,02 грн. (з них утримано прибуткового податку з громадян (18%) в розмірі 40297,86 грн. та військового збору (1,5%) в розмірі 3358,17 грн.), відповідно до відомостей розподілу виплат AT «Таврійська будівельна компанія» 01 липня 2020 р. позивачу виплачено заробітну плату за червень 2020 року в розмірі 1557,03 грн. Отже, заробітна плата з врахування утримання зазначених податків та виплат складає 178 663,96 грн.

Щодо вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати в розмірі 4969,39грн., відповідач вважає її необґрунтованою, наводить відповідні розрахунки у відзиві та зазначає, що зазначений розрахунок було проведено, виходячи з сум заробітної плати без утримання з цієї суми передбачених законом податків і зборів, а тому загальна сума компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з червня 2020 року - лютий 2021 року становить 2467,52 грн., та включено до виплати заробітної плати при остаточному розрахунку.

У судове засідання 08.06.2021р. прибув тільки представник позивача адвокат Плахотнюк М.О., яка зазначила, що відповідь на відзив подаватись не буде, оскільки позивач погоджується із розрахунками відповідача вказаними у відзиві. Представником до суду подана заява про зменшення розміру позовних вимог, за якою остаточно просили суд стягнути з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» на користь ОСОБА_1 178663,96 грн. заборгованості по заробітній платі, 2467,52 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з червня 2020р. по січень 2021р., компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн. В іншій частині позовні вимоги просили залишити без розгляду.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 08.06.2021р. не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.8 статті 251 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 з 2003 року працював у Закритому акціонерному товаристві «Таврійська будівельна компанія» (в подальшому Акціонерному товаристві «Таврійська будівельна компанія») та з 25.02.2021р. був звільнений із займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст.36 Кодексу України законів про працю, що вбачається із відомостей вказаних в трудовій книжці.

За нормами ст. ст.21, 22 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

У ч. 3 ст. 15 зазначеного Закону закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці").

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як вбачається із наданих позивачем доказів суду, відповідач всупереч наведеним законодавчим положенням при звільненні ОСОБА_1 не у повному обсязі виплатив йому заробітну плату.

Як вбачається із наданої стороною відповідача довідки про нараховану та виплачену заробітну плату АТ «Таврійська будівельна компанія» нарахував позивачу ОСОБА_1 заробітну плату за червень 2020 року - лютий 2021 року, в т.ч. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати в розмірі 3065,25 грн. в загальному розмірі 223877,02 грн. (з них утримано прибуткового податку з громадян (18%) в розмірі 40297,86 грн. та військового збору (1,5%) в розмірі 3358,17 грн.).

Відповідно до відомостей розподілу виплат AT «Таврійська будівельна компанія» станом на 01 липня 2020 р. позивачу виплачено заробітну плату за червень 2020 року в розмірі 1557,03 грн.

Отже, заборгованість по заробітній платі, з врахування утримання зазначених податків та виплат, складає 178 663,96 грн., що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні.

Щодо стягнення компенсації втрати чистини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Згідно матеріалів справи встановлено, що позивач звільнений з 25.02.2021, однак у день звільнення працівника відповідачем не проведений розрахунок з ним як і по день ухвалення рішення, а тому позивач просить стягнути з АТ «Таврійська будівельна компанія» компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у період з червня 2020 по лютий 2021 (з урахуванням поданої представником позивача заяви) становить 2467,52 грн.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-III (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-III (зі змінами та доповненнями) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 цього Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 3 цього Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з п. 2 Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 р.

Пунктом 3 Порядку визначено, що заробітна плата підлягає компенсації.

Відповідно до п. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці за який виплачується дохід по розрахунку не включаються. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Перевіривши надані позивачем та відповідачем розрахунки, враховуючи інформацію про суми нарахованого ОСОБА_1 заробітку у відповідному періоді, подані відповідачем до Пенсійного фонду України (а. с. 13-14) та довідку про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з червня 2020р. по лютий 2021р., додану до відзиву відповідачем, суд виходить з наступних розрахунків.

Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за червень 2020р.: 0.994 (Липень 2020) * 0.998 (Серпень 2020) * 1.005 (Вересень 2020) * 1.010 (Жовтень 2020) * 1.013 (Листопад 2020) * 1.009 (Грудень 2020) * 1.013 (Січень 2021) = 1.042592, складає 4.3 %.

Сума компенсації (до оподаткування): 9405.78 х 4.3% = 404.45 грн.

Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за липень 2020р.: 0. 998 (Серпень 2020) * 1.005 (Вересень 2020) * 1.010 (Жовтень 2020) * 1.013 (Листопад 2020) * 1.009 (Грудень 2020) * 1.013 (Січень 2021) = 1.048885, складає 4.9 %

Сума компенсації (до оподаткування): 11313.85 х 4.9% = 554.38 грн.

Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за серпень 2020р.: 1.005 (Вересень 2020) * 1.010 (Жовтень 2020) * 1.013 (Листопад 2020) * 1.009 (Грудень 2020) * 1.013 (Січень 2021) = 1.050987, складає 5.1 %

Сума компенсації (до оподаткування): 13483.75 х 5.1% = 687.67 грн.

Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за вересень 2020р.: 1.010 (Жовтень 2020) * 1.013 (Листопад 2020) * 1.009 (Грудень 2020) * 1.013 (Січень 2021) = 1.045759, складає 4.6%

Сума компенсації (до оподаткування): 12433.86 х 4.6% = 571.96 грн.

Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за жовтень 2020р.: 1.13 (Листопад 2020) * 1.009 (Грудень 2020) * 1.013 (Січень 2021) = 1.035405, складає 3.5%

Сума компенсації (до оподаткування): 12881.54 х 3.5% = 450.85 грн.

Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за листопад 2020р.: 1.009 (Грудень 2020) * 1.013 (Січень 2021) = 1.022117, складає 2.2%

Сума компенсації (до оподаткування): 10915.68 х 2.2% = 240.14 грн.

Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за грудень 2020р.: 1.13 (Січень 2021) = 1.013000, складає 1.3%

Сума компенсації (до оподаткування): 11984.63 х 1.3% = 155.80 грн.

Таким чином, всього сума складає - 3065,25 грн., за вирахуванням податків ПДФО, ВЗ, ЄСВ, до виплати сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з червня 2020 р. по лютий 2021 р. складає 2467,52 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12, ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи, дослідивши в судовому засіданні докази, зважаючи на те, що станом на 08.06.2021р. відповідачем не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить йому від підприємства, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 178 663,96 грн. та про стягнення компенсації втрати чистини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 2467,52 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн., суд зазначає наступне.

18.03.2021р. між адвокатом Плахотнюк Маргаритою Олегівною та гр.. ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги), відповідно до умов якого клієнт доручає завдання, а клієнт сплачує адвокату гонорар - винагороду. Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги клієнт зобов`язується сплатити на користь адвоката гонорар за професійну правничу допомогу, визначену п. 1.2 в розмірі 4500,00грн.

18.03.2021р. клієнтом сплачено на користь адвоката гонорар в розмірі 4500,00грн., що вбачається із доданої до матеріалів справи копії розрахункової квитанції.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Еаst/West Аlliaпсе Limitedі» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 ст.126 Господарського процесуального України встановлено, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 Господарського процесуального України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідної заяви від відповідача з приводу зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до суду не надходило.

Процесуальні дії позивача відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката.

За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги задовольняються судом, суд вважає суму 4500,00грн. витрат позивача на оплату професійної правової допомоги справедливою.

Пунктом 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір у сумі 2717,00 грн. слід віднести на відповідача та стягнути в дохід державного бюджету.

Вступна та резолютивна частини рішення, прийнятого у нарадчій кімнаті, оголошена у судовому засіданні 08.06.2021р.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» (73011, м.Херсон, вул. Адмірала Макарова, буд. 203, Код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з червня 2020 року по лютий 2021 року у сумі 178 663 (Сто сімдесят вісім тисяч шістсот шістдесят три) грн. 96 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з період з червня 2020р. по січень 2021р. у сумі 2467 (Дві тисячі чотириста шістдесят сім) грн.52 коп., понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 (Чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» (73011, м.Херсон, вул. Адмірала Макарова, буд. 203, Код за ) на користь Державного бюджету України 2717 грн. (Дві тисячі сімсот сімнадцять гривень) 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 16.06.2021.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Т.Г. Пінтеліна