СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. Справа № 922/1106/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.,

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.,

за участю заявника не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 1618Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16 квітня 2021 року (повний текст складено 16.04.2021) у справі № 922/1106/21 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника

за заявою Фізична особа ОСОБА_1 , м. Лозова Харківської області;

про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

31.03.2021 фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Одночасно із поданням вказаної заяви фізичною особою ОСОБА_1 подано клопотання про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому шляхом розподілу між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень розпорядника майна боржника, та про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого в розмірі 34050,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.04.2021 у справі № 922/1106/21 відмовлено в задоволенні клопотання про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому та клопотання про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Залишено без руху заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника на підставі ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства та встановлено заявнику 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали на усунення недоліків заяви шляхом подання доказів авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 34050,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.04.2021 у справі № 922/1106/21 (суддя Прохоров С.А.) заяву про неплатоспроможність боржника повернуто фізичній особі ОСОБА_1 на підставі чч. 4, 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що заявником не усунуто недоліки заяви та не надано доказів авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 34050,00 грн у строк, встановлений судом.

Повний текст зазначеної ухвали складено 16.04.2020 та його копію 05.05.2021 отримано заявником - фізичною особою ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про відстеження поштового відправлення № 857 з офіційного веб-сайту АТ Укрпошта станом на 28.05.2021.

Фізична особа ОСОБА_1 звернулася 17.05.2021 до Східного апеляційного господарського суду через систему Електронний суд з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.04.2021 у справі № 922/1106/21, справу передати до суду першої інстанції для розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незадовільний майновий стан, відсутність грошових коштів на сплату авансування винагороди арбітражному керуючому та неможливість сплати такого авансового внеску без отримання чергової позики у фінансових установах, що додатково б збільшило наявну у боржника заборгованість. Посилається на те, що незадовільний майновий стан боржника та відсутність можливості авансувати кошти на оплату послуг арбітражного керуючого не може бути перешкодою у доступі до правосуддя. Зазначає, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних в результаті виробничої діяльності боржника, у зв`язку з відсутністю таких коштів оплата послуг арбітражного керуючого має здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, що не заборонено Кодексом України з процедур банкрутства, яким передбачено кілька джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого, зокрема за рахунок коштів кредиторів. Вважає за можливе застосувати аналогію із Законом України «Про судовий збір» щодо відстрочення або звільнення від судового збору (у даній справі від оплати винагороди арбітражному керуючому реструктуризацією).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 у справі № 922/1106/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, встановлено строк для подання заяв та клопотань по апеляційній скарзі та призначено розгляд справи на 15.06.2021 о 14:10.

Заявник - фізична особа ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про місце, день і час розгляду справи був належно повідомлений, що підтверджується поштовим зворотним рекомендованим повідомленням № 441.

У відповідності до ч. 1 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеної апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 16.04.2021 у справі № 922/1106/21 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) провадження у справах про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою 4 цього Кодексу.

Провадження по справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи може бути відкрито лише за заявою боржника (ч. 1 ст. 115 КУзПБ).

Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати приписам частини 2 ст. 116 КУзПБ та частиною 3 зазначеної статті передбачено перелік додатків, які мають подаватися до неї.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці повноважень.

Отже, обов`язок боржника авансувати винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, передбаченою п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 37 КУзПБ, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Частинами 2, 4 ст. 174 ГПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно з чч. 1, 3, 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; використання примусової праці забороняється; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 30 КУзПБ, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

З урахуванням встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць з 01.01.2021 (2270,0 грн), авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 34050,00 грн.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що скаржниця - фізична особа ОСОБА_1 , звертаючись до місцевого господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність, повинна була здійснити авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень - 34050,00 грн на депозитний рахунок суду, надавши відповідні докази вчинення таких дій до моменту подання заяви про відкриття справи про банкрутство.

Заявником - фізичною особою ОСОБА_1 , в порушення п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ, до заяви про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність не було додано доказів авансування винагороди арбітражному керуючому в сумі 34050,00 грн, у зв`язку з чим суд першої інстанції ухвалою від 02.04.2021 залишив заяву без руху, з наданням строк на усунення недоліків заяви.

Фізична особа ОСОБА_1 вимоги ухвали від 02.04.2021 про залишення заяви без руху не виконала, недоліки заяви в строк, встановлений судом, не усунула, доказів авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 34050,00 грн не надала.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що обов`язок боржника авансувати винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою п. 12 ч. 3 ст. 116 зазначеного Кодексу.

При цьому ні Кодексом України з процедур банкрутства, ні інші чинні норми законодавства не містять умов та не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні заяви щодо відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому, що не спростовано скаржником.

Фізична особа ОСОБА_1 безпідставно посилається на можливість застосування до вимог про авансування винагороди керуючому реструктуризацією аналогії закону щодо звільнення від сплати судового збору, оскільки авансування винагороди керуючому реструктуризацією та сплата судового збору мають різну правову природу, регулюються різними нормативно-правовими актами, мають різну сферу застосування та кінцеву мету.

Обов`язок заявника при зверненні з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, авансувати на депозитний рахунок суду винагороду керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень врегульований положеннями Кодексу України з процедур банкрутства та до такого обов`язку не підлягають застосуванню положення Закону України "Про судовий збір" щодо звільнення заявника від авансування (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 910/2629/20).

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.02.2021 у справі № 927/166/20, від 19.11.2020 у справі № 927/203/20, від 19.11.2020 у справі № 910/726/20.

Законом України "Про судовий збір" не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Зазначене обґрунтовує виконання державою свого позитивного обов`язку забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство у спосіб не встановлення для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Разом з тим, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до чч. 2, 6 ст. 43 Конституції України.

Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи. (Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 927/166/20.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання скаржниці на розподілення авансування винагороди керуючому реструктуризацією між кредиторами, оскільки ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства не місить альтернативного положення про можливість здійснити розподіл між кредиторами зобов`язань по сплаті коштів на авансування та відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням ним повноважень у справі.

Положеннями ст. 114 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено право кредиторів за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду, а не здійснити авансування винагороди арбітражному керуючому.

Наведене свідчить про відсутність підстав для звільнення боржника від здійснення авансування винагороди арбітражного керуючого, з покладенням такого обов`язку на кредиторів на стадії прийняття до розгляду заяви про неплатоспроможність.

Судова колегія не погоджується з викладеними в апеляційній скарзі доводами про те, що повернення без розгляду фізичній особі ОСОБА_1 заяви про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність у зв`язку з не усуненням недоліків, є надмірним формалізмом та обмежує право скаржника на доступ до суду, зважаючи на таке.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими обмеженнями. Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (заяв); оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати авансового внеску на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено Кодексом України з процедур банкрутства та не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи не перешкоджає повторному зверненню боржника з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку, у зв`язку з чим право скаржника на доступ до правосуддя оскаржуваними судовими рішеннями у цій справі не порушується та не обмежується, чим спростовуються доводи скаржника щодо не забезпечення йому гарантій справедливого судового розгляду згідно із статтею 6 Конвенції.

На підставі зазначеного, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення без розгляду фізичній особі ОСОБА_1 заяви про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність на підставі чч. 4, 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, тому відсутні підставі для задоволення апеляційної скарги фізичної особи ОСОБА_1 та скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 16.04.2021 у справі № 922/1106/21.

За приписами ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни зазначеної ухвали. Тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги фізичної особи ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Господарського суду Харківської області від 16.04.2021 у по справі № 922/1106/21.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 234, ч. 2 ст. 254, пп. 6, 17 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 269, 270, 271, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 16 квітня 2021 року по справі № 922/1106/21 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника залишити без змін.

Повний текст постанови складено 18.06.2021.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку на підставі пп. 2, 4 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна