ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2021м. ДніпроСправа № 904/4008/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Геон Рівер", м. Чернігів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 53 562,41 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Геон Рівер" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 44 100,00 грн., що складають суму заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 211119/1 від 21.11.2019; 6 879,60 грн. - пені, 564,86 грн. - річних, 2 017,95 грн. - інфляції грошових коштів.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 211119/1 від 21.11.2019.

Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі, з огляду на таке.

21.11.2019 ТОВ "ДВР ЛТД" та ТОВ "Геон Рівер" укладено договір № 211119/1 про надання поворотної фінансової допомоги на суму 44 100,00 грн., з строком повернення до 31.11.2020.

Відповідач зазначає, що між сторонами було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № ГРУ 121119/1 від 12.11.2019 на суму 123 600,00 грн. зі строком повернення до 31.10.2020, ТОВ "ДВР ЛТД" за вказаним договором повністю здійснило повернення грошової суми, що підтверджується платіжними дорученнями № 7 від 10.01.2020 на суму 20 000,00 грн., № 46 від 23.01.2020 на суму 25 300,00 грн., № 107 від 14.02.2020 на суму 6 600,00 грн., № 580 від 01.09.2020 на суму 30 000,00 грн., № 668 від 09.10.2020 на суму 30 000,00 грн., № 750 від 24.11.2020 на суму 11 700,00 грн. та № 751 від 24.11.2020 на суму 18 300,00 грн., на загальну загалом на суму 141 900,00 грн.

Про зазначені обставини ТОВ "ДВР ЛТД" вказало у відповіді на претензію, надісланою 02.04.2021 поштою та на електронну скриньку ТОВ "Геон Рівер", у якій ТОВ "ДВР ЛТД" просило погодити відтермінування сплати залишкової суми 44 100,00 грн. за договором № 211119/1 від 21.11.2019 до кінця 2021 року.

Погодження відтермінування сплати до кінця 2021 року отримано від керівництва ТОВ "Геон Рівер", тому незрозумілим є факт подання позовної заяви, зокрема підписаною особою (громадянин Борода А.В.), яка не надала ТОВ "ДВР ЛТД" документів на підтвердження його повноважень, як представника ТОВ "Геон Рівер".

Щодо штрафних санкцій, то відповідач вказує на те, що з 12.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу Covid-19" введено на всій території України карантин. При укладанні вище перелічених договорів ТОВ "ДВР ЛТД" не мало змоги передбачити такі обставини, які за своєю суттю є обставинами непереборної сили (форс-мажору), та за наявністю яких відповідно до п.7.1. Договору № 211119/1 від 21.11.2019 сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за ним договором. Увесь 2020 рік, та й на даний час, введення карантину та локдаунів зумовлює обмеження діяльності суб`єктів господарювання, негативно позначилося на фінансовому стані ТОВ "ДВР ЛТД", що підтверджується декларація на прибуток за 2019 та 2020 роки, з яких вбачається, що Товариство отримало значно менший дохід у 2020 році (майже в 2 рази), ніж в попередньому році.

Враховуючи інтереси обох сторін, майновий стан відповідача, відсутність доказів негативних наслідків у позивача від несвоєчасної виконання зобов`язання, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків у результаті дій Відповідача, а також те, що порушення зобов`язання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, відповідач просить суд, врахувати вищезазначене та керуючись ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір санкцій на 90% або відмовити позивачу в повному обсязі в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних та відсотків річних.

Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. та витрати на правову допомогу адвокат 4 000,00 грн.

Проте, позивач до суду не надав жодних доказів надання професійної правової допомоги, зокрема, не надано договору про надання професійної правничої допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордеру, довіреності. Також до суду позивачем не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок, не надано обґрунтування суми витрат та їх співмірність.

У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов не погоджується, з огляду на таке.

Предметом даного спору є договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 211119/1 від 21.11.2019, укладений ТОВ "Геон Рівер" з ТОВ "ДВР ЛТД". Посилання відповідача на виконання іншого договору №121119/1 від 12.11.2019 не стосується розгляду даного спору.

ТОВ "ДВР ЛТД", отримавши претензію, законні вимоги ТОВ "Геон Рівер" не виконало, натомість, висунув свої умови, що не відповідають ні раціональності, ні реальній можливості відстрочити виконання ще на цілий рік.

Жодних документів на підтвердження погодження такого відстрочення не надав, таких доказів взагалі не існує, оскільки керівництво такого відстрочення не погоджувало.

Що стосується клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій через їх надмірне завищення чи значність в перевищенні розміру збитків, то воно є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності та матеріалам справи. Штрафні санкції, заявлені до стягнення позивачем, складають мінімальні суми за порушення зобов`язання. Так, до стягнення заявлені інфляційні та річні в сумі майже 1 000,00 грн., та передбачений договором встановлений розмір пені, що не перевищує 13% від суми заборгованості.

Щодо посилання ТОВ "ДВР ЛТД" на наявність "форс-мажорних обставин", то позивач звертає увагу на той факт, що карантин запроваджено в Україні ще в березні 2020 року, а у відповідності до п.7.6 Договору у випадках, коли обставини Форс-мажору діють більше двох місяців, або коли при виникненні таких обставин стає очевидним, що такі обставини будуть діяти більше такого строку, будь-яка Сторона має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного повідомлення про розірвання.

Таке положення договору давало право ТОВ "ДВР ЛТД" достроково виконати зобов`язання з повернення коштів за договором та розірвати його без застосування будь-яких штрафних санкцій.

Натомість, лише після звернення до суду, ТОВ "ДВР ЛТД" згадав про існування карантину і застосування форс-мажорних обставин, на підставі чого просить зменшити штрафні санкції.

У відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми в розмірі 4 000,00 грн., не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. На підтвердження понесення позивачем витрат, останній просить долучити договір, рахунок та платіжне доручення. Заявлена сума повністю співмірна зі складністю справи, розмір таких витрат обґрунтований наданими суду та стороні доказів та пропорційний до предмета спору, з урахуванням ціни позову.

09.06.2021 від відповідача поштовим засобом зв`язку до канцелярії суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, зміст яких відповідає змісту відзиву на позов.

Ухвалою суду від 13.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Геон Рівер" залишено без руху.

Позивачу запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

14.04.2021 від позивача до канцелярії суду надійшла зава про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2021 відкрито провадження у справі № 904/4008/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є факт неналежного виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики), відповідальність за допущенні порушення.

21.11.2019 сторонами укладено Договір ГРУ № 211119/1 про надання поворотної фінансової допомоги (позики) (далі Договір), за розділом 1 якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець (Позивач - ТОВ "Геон Рівер") передає Позичальнику (Відповідач - ТОВ "ДВР ЛТД") грошові кошти у розмірі передбаченому в п.2.1 цього Договору (далі іменується - поворотна фінансова допомога), а Позичальник зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Поворотна фінансова допомога надається на безоплатній (безпроцентній) основі (пункт 1.3 Договору).

Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у розмірі 44 100,00 (сорок чотири тисячі сто) гривень 00 коп. Поворотна фінансова допомога надається Позикодавцем у повному розмірі або частинами. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю поворотну фінансову допомогу до "31" листопада 2020 року

включно. (п. 2.1-2.3 Договору).

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню на вимогу Позикодавця, але не пізніше строку, визначеного в п.2.3 цього Договору. У випадку якщо Позикодавець бажає достроково повернути грошові кошти, що були перераховані Позичальнику за цим Договором, він зобов`язаний не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів до бажаної дати повернення коштів надіслати Позичальнику вимогу про повернення суми поворотної фінансової допомоги. Позичальник зобов`язаний протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги від Позикодавця Повернути грошові кошти у порядку, передбаченому цим Договором. ( п. 3.1 3.3 Договору).

Позичальник зобов`язаний повернути поворотну фінансову допомогу до закінчення строку визначеного в п. 2.3 цього Договору або після отримання письмової вимоги Позикодавця про дострокове повернення. ( п. 4.2 Договору).

Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором, відповідно до чинного законодавства України. При порушені Позичальником строку повернення поворотної фінансової допомоги передбаченого п.2.3 та п. 3.3 цього Договору, Позичальник сплачує на вимогу Позикодавця пеню у розмірі 0,1 % від розміру неповернутої суми поворотної фінансової допомоги, за кожний день прострочки до моменту повернення поворотної фінансової допомоги. Сторони несуть повну відповідальність за правильність указаних ними у Договорі реквізитів та зобов`язуються повідомити іншу Сторону про зміни протягом 5 робочих днів, а в разі не повідомлення несе ризики настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення його умов, яке відбулося під час дії цього Договору (розділ 5 Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту надання Позикодавцем суми поворотної фінансової допомоги (її частини) Позичальнику та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Всі зміни та доповнення до цього Договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома Сторонами у вигляді додаткової угоди до цього Договору, яка є його невід`ємною частиною. (п. 8.1, 8.3 Договору).

На виконання умов договору, Позивач перерахував на поточний рахунок Відповідача 44 100,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8485 від 21.11.2019.

Відповідно до п. 2.3 Договору Відповідач зобов`язаний повернути поворотну фінансову допомогу до 31.11.2020 включно, однак не виконав свого Договірного зобов`язання.

Позивач надсилав Відповідачеві претензію від 11.03.2021, у якій вимагав перерахувати на поточний рахунок Позивача основний борг за діючими договорами між підприємствами.

Відповідач, отримавши претензію, вимог заявлених Позивачем не виконав.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За визначенням, викладеним у пункті 14.1.257 статті 14 ПК України, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Поворотна фінансова допомога в ЦК України відповідає договору позики, особливості укладення та виконання якого повинні відповідати умовам ст. 1046 - 1053 ЦК України.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтями 216-217, 230-231 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У статтях 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказів, які б свідчили про повернення фінансової допомоги за спірним договором на момент розгляду даної справи відповідач не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення основного боргу у сумі 44 100,00 грн., слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 03.11.2020 по 07.04.2021 в сумі 564,86 грн. та інфляція грошових коштів з листопада 2020 по лютий 2021 в сумі 2 017,95 грн.

Розрахунок річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, вказані суми підлягають до примусового стягнення.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За порушення строків повернення фінансової допомоги, сторонами в договорі встановлена відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,1 % від розміру неповернутої суми поворотної фінансової допомоги, за кожний день прострочки до моменту повернення поворотної фінансової допомоги (пункт 5.2 Договору).

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунки Позивача, судом встановлено, що Позивач не врахував положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» відповідно до статті 3 якого сума пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що пеня за період прострочення з 03.11.2020 по 07.04.2021 складає становить 2 299,70 грн.

Посилання останнього на наявність форс-мажорних обставин, судом не приймаються, оскільки згідно з п. 7.3 Договору наявність та строк дії обставин Форс-мажору (непереборної сили) має бути належно підтверджено уповноваженим компетентним органом держави.

Крім того, відповідно до п. 7.4 Договору у випадку, якщо Сторона, що зазнала дії обставин Форс-мажору, не направить або несвоєчасно направить Повідомлення про Форс-мажор, така Сторона втрачає право посилатися на обставини Форс-мажору, як на підставу для звільнення від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідач не надав документального підтвердження компетентного органу про наявність обставин форс-мажору, а також доказів звернення до Позивача з повідомленням щодо настання у нього форс-мажорних обставин.

Звертаючись з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, Відповідач не спростував доводів Позивача та не довів наявність обставин, які б слугували підставою для його звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання щодо своєчасного повернення поворотної фінансової допомоги.

Щодо зменшення суми штрафних санкцій, про що просить Відповідач у відзиві на позов, то ст.233 ГК України передбачено, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності суд, з урахуванням усіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Посилання Відповідача на саму лише постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу Covid-19", якою з 12.03.2020 введено на всій території України карантин, є не достатньою підставою, що надає Відповідачеві право порушувати договірні зобов`язання, а суду на зменшення розміру неустойки.

Інші доводи, зокрема, скрутне фінансове становище Відповідача, є недостатніми для зменшення розміру заявленої неустойки в даному випадку, так як господарська діяльність суб`єктом господарювання ведеться на свій страх і ризик, а скрутне фінансове становище не є виключною обставиною, а є звичайними ризиками фінансово-господарської діяльності підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2019 №910/9765/18.

Також суд бере до уваги, що розмір стягуваних штрафних санкцій (неустойки) не є значним.

Отже, на думку суду, Відповідач не надав до матеріалів справи достатніх і належних доказів, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Відповідача про зменшення штрафних санкцій. Також у суду відсутні повноваження зменшувати компенсаційні нарахування.

У позові Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу адвоката - 4 000,00 грн.

Відповідно до договору про надання правової допомоги Виконавець (Адвокатське об`єднання "ПІВНІЧНА ФОРТЕЦЯ" надає Замовнику ТОВ "ГЕОН РІВЕР" юридичну (правову) допомогу (послуги), пов`язану з питаннями представництва інтересів Замовника в Господарському суді у справах про стягнення заборгованості з його контрагентами (п.1 Договору про надання правової допомоги).

Вартість юридичних послуг складає 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) без ПДВ за кожну окрему відкриту справу в Господарському суді (що включає в тому числі, але не виключно підготовка та подання позовної заяви, інших процесуальних документів, супроводження справи) в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В інших випадках Замовник додатково сплачує послуги на підставі окремого виставленого рахунку (як то, але не виключно за участь адвоката в судовому засіданні, підготовка та подання адвокатських запитів, "гонорару успіху")(п. 5 Договору про надання правової допомоги).

На підтвердження факту надання правничої допомоги, Позивач надав копії: ордера адвоката серія СВ № 1012534 від 01.04.2021; договору від 01.03.2021 про надання правової допомоги; рахунку-фактури № 19/04/21-2Р від 19.04.2021 за надання правової допомоги по справі № 904/4008/21 на суму 4 000,00 грн.; платіжного доручення № 9728 від 11.05.2021 на суму 4 000,00 грн. оплати за надання правової допомоги по справі №904/4008/21.

Копії наведених документів, згідно з даними Позивача, направлені на електронну адресу Відповідача.

Враховуючи, що у даній справі відповідачем не доведено неспівмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, суд, в силу приписів частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн., яка заявлена до стягнення позивачем.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Частиною 4 ст. 129 ГПК встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з Відповідача підлягають 3 709,52 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" (49100, м. Дніпро, бульвар Слави, буд. 8, кв. 274, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОН РІВЕР" (14001, м. Чернігів, вул. Попова, буд. 2, ) 44 100,00 грн. основного боргу; 2 299,70 грн. пені; 564,86 грн. річних, 2 017,95 грн. інфляції грошових коштів, 2 075,90 грн. судового збору, 3 657,98 грн. - витрат на правничу допомогу, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового

Повне рішення складено 18.06.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко