ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року м.Дніпро

Справа № 908/215/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 (прийняте суддею Федоровою О.В., повне судове рішення складено 11.05.2021) у справі № 908/215/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім"

до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області

про компенсацію немайнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог.

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Логіст-Хім з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про компенсацію немайнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в період з 16.03.2018 по 05.04.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 29.01.2014 по 31.12.2017, за результатами якої складено Акт від 13.04.2018 №224/08-01-14-01/39071718 (далі акт перевірки). В акті перевірки, зроблено безпідставні висновки про заниження показника результату фінансового результату, зокрема показників рядка 02 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств. "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку на суму всього 1 352 335, 0 грн, в тому числі по періодам 2015 рік на суму 458647, 0 грн, 1 квартал 2016 року 180002, 0 грн, півріччя 2016 року на суму 372 233, 0 грн, 3 квартал 2016 року на суму 444 770, 0 грн, 2016 рік на суму 522 307,0 грн, 1 квартал 2017 року на суму 132 869,0 грн, півріччя 2017 року на суму 205584, 0 грн, 3 квартал 2017 року на суму 347187,0 грн, 2017 рік на суму 371381,0 грн.

Вказані обставини встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі №280/504/19. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 280/504/19 спростовано викладені в акті перевірки висновки про завищення позивачем суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 1 квартал 2017 року на суму 72257 грн. та заниження позивачем податку на прибуток у загальному розмірі 243 419 грн. Також позивач вказує, що 29.08.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток, що встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі №280/504/19. На думку позивача, немайнова шкода полягає у тому, що внаслідок безпідставного внесення в акт перевірки висновків про заниження показника результату фінансового результату державний службовець спровокував застосування до позивача фінансових санкцій. Позивач вважає, що розмір компенсації за непрозорі і неясні дії державного службовця ДФС у Запорізькій області, які збільшили ризик власник помилок, справедливо було б визначити у розмірі річного податку на прибуток підприємств, який позивач сплатив державі у 2017 році в сумі 182917,00 грн. (128209,00 грн. + 54708,00 грн.). Проте позивач вказує, що згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом Тому на підставі ст. 56 Конституції України позивач просить суд визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди за внесення до акту перевірки безпідставних висновків про заниження показника результату фінансового результату, відшкодувати за рахунок держави компенсацію немайнової шкоди у визначеному судом розмірі.

Позов заявлено на підставі норм ст. 56 Конституції України, ст. 23 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у цій справі, в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з тих обставин що позовні вимоги про відшкодування немайнової шкоди ґрунтуються на судовому рішенні у справі № 280/504/19, яким визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № , № від 29.08.2018. Отже, за висновком суду неправомірність дій Головного управління ДФС у Запорізькій області встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили та вважається доведеною в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Щодо факту завдання позивачу немайнової шкоди у зв`язку з прийняттям оскаржуваних податкових повідомлень - рішень суд першої інстанції зазначив що в даному випадку позивачем не доведено факт спричинення йому немайнової шкоди.

Права позивача, які були порушені у зв`язку із застосуванням до позивача неправомірних податкових повідомлень-рішень, були поновлені в судовому порядку 04.11.2020.

При цьому, у даній справі судом не встановлено факту невиконання відповідачем рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі № 280/504/19 чи інших обставин, які свідчать про порушення відповідачем принципу обов`язковості судових рішень та прав позивача, зокрема застосування до позивача на підставі скасованих податкових повідомлень-рішень будь-яких обмежувальних заходів або настання для позивача інших негативних наслідків немайнового характеру, що можуть мати вираження в грошовому розмірі.

А отже, факт завдання позивачу немайнової шкоди внаслідок дій Головного управління ДФС у Запорізькій області позивачем не доведений.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі № 908/215/21, Товариство з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить змінити оскаржуване рішення, визначити розмір грошового відшкодування немайнової шкоди за внесення до Акту перевірки безпідставних висновків про заниження показника фінансового результату, відшкодувати за рахунок держави компенсацію немайнової шкоди у визначеному судом розмірі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що господарський суд Запорізької області у неприродній спосіб змінив норму закону, ухвалою від 01.02.2021 переклав на позивача обов`язок визначити розмір грошового відшкодування. Заявою про зменшення збільшення розміру позовних вимог позивач виконав вимогу суду, визначив конкретний розмір немайнової компенсації, яку позивач просить відшкодувати.

Апелянт вказує, що вимога суду визначити конкретний розмір немайнової компенсації була або переданням повноважень від суду до позивача, чи то делегуванням повноважень, з ухвали від 01.02.2021 зрозуміти неможливо.

За доводами скаржника, в рішенні від 27.04.2021 суд делегування своїх повноважень поставив позивачу у провину: Однак при цьому позивач не навів розрахунку цих втрат у грошовому вираженні.

Апелянт зазначає, що Закон не зобов`язує осіб, які звертаються до суду, наводити розрахунок втрат у грошовому вираженні. Делегувавши позивачу власні повноваження по визначанню розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд не покладав на позивача обов`язок наводити розрахунок втрат у грошовому вираженні.

Отже, суд поставив позивачу у провину виконання вимог закону і вимог суду. На думку скаржника, відбулось порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Також скаржник вказує, що суд зробив висновок на підставі відсутності обставин, які не були предметом позову: В даній справі судом не встановлено факту невиконання відповідачем даного судового рішення чи інших обставин, які свідчать про порушення відповідачем принципу обов`язковості судових рішень та прав позивача, зокрема застосування до позивача на підставі скасованих податкових повідомлень-рішень будь-яких обмежувальних заходів або настання для позивача інших негативних наслідків немайнового характеру, що можуть мати вираження в грошовому розмірі. Отже, факт завдання позивачу немайнової шкоди внаслідок дій Головного управління ДФС у Запорізькій області позивачем не доведений".

Позов ґрунтується на іншій обставині - внесення до Акту перевірки безпідставних висновків про заниження показника результату фінансового результату. Ця обставина встановлена судовими рішеннями та не підлягає доказуванню перед судом. Протиправність таких дій також встановлена судовими рішеннями. Але Господарський суд Запорізької області взагалі не розглянув цієї обставини. Підстави ігнорування судом цієї обставини у рішенні не зазначені.

Апелянт вважає, що відповідальність за протиправність дій і рішень контролюючого органу прямо передбачена Податковим кодексом (ст.ст. 114 та 128). Предметом спору є лише оцінка розміру відшкодування. Про те, суд поклав на позивача обов`язок здійснити оцінку розміру відшкодування. І обвинуватив у відсутності розрахунку втрат у грошовому вираженні, який а ні за законом, а ні за ухвалою суду позивач не повинен був робити.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. На думку відповідача, позивач не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками заподіяння позивачу немайнової шкоди.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2021 у цій справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі № 908/215/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 15.06.2021 на 14:30 год.

7. Встановлені судом обставини справи.

05.02.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява у справі № 280/504/19 Товариства з обмеженою відповідальністю Логіст-Хім до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №, № від 29.08.2018.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі № 280/504/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 280/504/19, даний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №, № від 29.08.2018, стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Логіст-Хім судовий збір у розмірі 5338,38 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Отже, судове рішення у справі № 280/504/19 набрало законної сили 04.11.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовим рішенням у справі № 280/504/19 встановлено, що в період з 16.03.2018 по 05.04.2018, на підставі направлень від 16.03.2018 №585, №586, №587, №588 посадовими особами Головного управління ДФС у Запорізькій області, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 та п.75.1 ст. 75, п.77.1 п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області №679 від 03.03.2018 проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Логіст-Хім () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 29.01.2014 по 31.12.2017, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, за результатами якої складено Акт від 13.04.2018 №224/08-01-14-01/39071718 (далі Акт від 13.04.2018).

За результатами перевірки, згідно розділу IV Висновки Акту від 13.04.2018, контролюючим органом встановлено наступні порушення: п.44.1, п.44.2 ст. 44, п.п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, статей 1, 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, в результаті чого занижено податок на прибуток у загальній сумі 243419,00 грн., в т.ч. у 2015 році на суму 82556 грн.; у 2016 році на суму 94015,00 грн.; у 2017 році на суму 66848,00 грн.; завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 72257,00 грн, в т.ч. по періодах: за 1 кв. 2017 року на суму 72257,00 грн.

29.08.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі Акту від 13.04.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 1 квартал 2017 року на суму 72257,00 грн.

Також 29.08.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі Акту від 13.04.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток у загальному розмірі 283634,75 грн., з них 243 419, 00 грн. за податковим зобов`язанням, 40 212,75 грн за штрафними (фінансовим санкціями (штрафами).

За результатами розгляду справи судом у справі № 280/504/19 визнано безпідставними висновки органу ДФС в Акті перевірки про заниження показника результату фінансового результату, зокрема заниження показників рядка 02 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку на суму всього 1 352 335,00 грн., в тому числі по періодам 2015 рік на суму 458 647,00 грн., 1 квартал 2016 року 180 002,00 грн., півріччя 2016 року на суму 372 233,00 грн., 3 квартал 2016 року на суму 444770,00 грн., 2016 рік на суму 522307,00 грн, 1 квартал 2017 року на суму 132869,0 грн., півріччя 2017 року на суму 205584,0 грн., 3 квартал 2017 року на суму 347187,00 грн., 2017 рік на суму 371381,00 грн.

Також встановлено, що висновок контролюючого органу про заниження податку на прибуток у загальній сумі 243 419 грн., в т.ч. у 2015 році на суму 82 556,00 грн.; у 2016 році на суму 94 015,00 грн.; у 2017 році на суму 66 848,00 грн. та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 72 257,00 грн, в т.ч. по періодах: за 1 кв. 2017 року на суму 72 257,00 грн. по взаємовідносинам з ПП Юніс-ТЕП, ТОВ ЮА-Транс не відповідає положенням діючого законодавства України та фактичним обставинам справи.

На підставі вказаних обставин судом у справі № 280/504/19 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №, № від 29.08.2018.

Наведене вище стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Логіст-Хім до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про компенсацію немайнової шкоди.

Позивач обґрунтовує наявність шкоди тим, що, окрім грошових коштів, втратив час, а саме: замість того, щоб займатися виробництвом, позивач був вимушений займатися оскарженням рішенням суб`єкта владних повноважень і доводити протиправність його рішень.

Позивач вважає, що розмір компенсації за непрозорі і неясні дії державного службовця ДФС у Запорізькій області, які збільшили ризик власник помилок, справедливо було б визначити в розмірі річного податку на прибуток підприємств, який позивач сплатив державі в 2017 році в сумі 182 917,00 грн. (128 209,00 грн. + 54 708,00 грн.). На підтвердження сплати податку позивач надав банківські виписки про сплату податку на прибуток у 2017 році (від 17.08.2017 на суму 128 209,00 грн. та від 13.11.2017 на суму 54 708,00 грн.). Також позивач вказує в заяві про збільшення позовних вимог, що за розрахунком податкового органу позивач мав сплатити додаткові 243 419,00 грн. податку на прибуток підприємств у 2017 році та 40 212,75 грн. штрафу.

Таким чином, всього розмір компенсації за розрахунком позивача складає 466 548,75 грн. (182 917,00 грн. + 243 419,00 грн. + 40 212,75 грн.).

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України.

Разом з тим підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідності до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Спеціальна норма ст. 1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1173 ЦК України.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Якщо законодавством встановлені межі відшкодування моральної шкоди, суд визначає її розмір з урахуванням цих меж. Визначивши розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви.

Також, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Позивач обґрунтовує наявність шкоди тим, що, окрім грошових коштів, втратив час, а саме: замість того, щоб займатися виробництвом, позивач був вимушений займатися оскарженням рішенням суб`єкта владних повноважень і доводити протиправність його рішень.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі № 280/504/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 280/504/19, даний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №, № від 29.08.2018, стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Логіст-Хім судовий збір у розмірі 5338,38 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Згідно з ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однак судове рішення в адміністративній справі №280/504/19 саме по собі не може бути достатнім доказом завдання позивачу моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та заподіяною шкодою, яку має довести позивач.

Згідно з вимогами частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до правової позиції, наведеної у постановах Верховного суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі 915/641/18.

Інших доказів на підтвердження завдання позивачу немайнової шкоди внаслідок дій Головного управління ДФС у Запорізькій області позивачем не надано.

За встановлених обставин справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що факт завдання позивачу немайнової шкоди внаслідок дій Головного управління ДФС у Запорізькій області позивачем не доведений.

Отже доводи скаржника не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення Господарського суду Запорізької області та спростовуються наведеними вище висновками апеляційного суду.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених вище обставин справи, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі № 908/215/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі № 908/215/21 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, за винятком випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 286 ГПК України.

Повне судове рішення складено 17.06.2021.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко