УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

17.06.2021м. ХарківСправа № 922/2233/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

розглянувши заяву про видачу судового наказу про стягнення 148225,75 грн

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (м. Київ)
боржник Приватне підприємство "Інтелект-Право" (м. Харків)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (надалі - заявник) надало Господарському суду Харківської області заяву від 27.05.2021 (вх.№2233/21 від 08.06.2021) до Приватного підприємства "Інтелект-Право" (надалі - боржник) про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ПП "Інтелект-Право" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" заборгованості в розмірі 148225,75 грн та витрати по сплаті судового збору.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, заявником у резолютивній частині заяви від 27.05.2021 про видачу судового наказу не вказано договору, за яким він просить стягнути заборгованість.

Частиною 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідним доказом.

Заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, оскільки в порушення вимог зазначеної норми до заяви не додано доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Інтелект-Право" заборгованості у сумі 148225,75 грн заявник посилається на те, що він надав боржнику послуги на загальну суму 88853,99 грн за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень №211320 від 12.04.2018, які були оформлені актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), та згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.07.2018 по 26.04.2019 з урахуванням часткових оплат боржника розмір заборгованості за вказаними актами здачі-прийняття робіт становить 87129,87 грн.

На підтвердження заявлених вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" надало суду, зокрема, неналежним чином засвідчені копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №НП-001035603 від 10.10.2018 на суму 4532,39 грн, №НП-001092344 від 20.10.2018 на суму 2074,69 грн, №НП-001191593 від 31.10.2018 на суму 14147,71 грн, №НП-001267347 від 10.11.2018 на суму 7976,41 грн, №НП-001356198 від 20.11.2018 на суму 7207,50 грн, №НП-001454861 від 30.11.2018 на суму 13961,03 грн, №НП-001534840 від 10.12.2018 на суму 8230,50 грн, №НП-001642565 від 20.12.2018 на суму 12840,90 грн, №НП-001745460 від 31.12.2018 на суму 13575,86 грн, №НП-001828171 від 10.01.2019 на суму 1220,00 грн, №НП-НП-001866246 від 20.01.2019 на суму 1757,00 грн та №НП-001907028 від 31.01.2019 на суму1330,00 грн, підписані тільки заявником.

Проте, вищевказані копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) не можуть вважатися належними і допустимими доказами, що підтверджують факт отримання боржником послуг та наявність у боржника заборгованості перед заявником (стягувачем), оскільки вони підписані лише Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" та не засвідчені належним чином.

Крім того, у п. 5.1 вищевказаного договору сторонами узгоджено, що оплата вартості наданих експедитором відбувається за чинними тарифами експедитора на підставі акту наданих послуг шляхом перерахування замовником на поточний рахунок експедитора коштів у розмірі 100% вартості послуг упродовж 2 (двох) банківських днів з моменту погодження актів наданих послуг експедитора.

Також додана до зазначеної заяви неналежним чином засвідчена копія акту звірки взаєморозрахунків станом за період 01.07.2018 - 26.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" і ПП "Інтелект-Право" не може вважатись достатнім доказом, який підтверджує факт отримання боржником послуг, та наявності у боржника заборгованості перед заявником у сумі 87129,87 грн, оскільки вона підписана лише Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта".

До того ж, заявник не надав господарському суду доказів часткової оплати боржником послуг, на яку він посилається у поданій заяві.

Інших доказів, що підтверджували б заборгованість ПП "Інтелект-Право" перед ТОВ "Нова Пошта" за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень №211320 від 12.04.2018, заявником господарському суду не надано.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 78 ГПК України).

Заявник не надав докази, які підтверджують факт отримання боржником послуг за договором та наявність у боржника заборгованості перед заявником.

Заявлена до стягнення сума 87129,87 грн є непідтвердженою, тому виходячи зі змісту наданих доказів суд позбавлений можливості визначити суму залишку несплаченої боржником заборгованості.

Крім того, подані заявником копії про надання послуг з організації перевезення відправлень №211320 від 12.04.2018 та документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги не відповідають вимогам статті 91 ГПК України (копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення). Також вони не відповідають приписам пункту 5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003 (відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки юридичної особи).

Відповідно до п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Інтелект-Право" заборгованості у сумі 87129,87 грн.

До того ж, заявник просить стягнути з боржника заборгованість в сумі 148225,75 грн, однак як убачається з тексту поданої заяви заявник просить стягнути з боржника: заборгованість у сумі 87129,87 грн, 30% річних у сумі 52134,69 грн, інфляційні у сумі 8808,83 грн та пеню у сумі 152,36 грн, що загалом становить 148225,75 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних є додатковими способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, що ґрунтується на вимогах закону, а не договору.

Отже, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" про стягнення з Приватного підприємства "Інтелект-Право" інфляційних та 30% річних не відповідають приписам ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є заборгованістю за своєю правовою природою та не ґрунтуються на умовах договору.

Крім того, згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Заявник у наданій заяві просить стягнути з боржника на свою користь не тільки заборгованість за поставлений товар, 30% річних та інфляційні, а ще й штрафні санкції - пеню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Вимоги заявника про стягнення з боржника пені в сумі 152,36 грн не відповідають приписам ст. 148 ГПК України, оскільки не відносяться до заборгованості, з якими він має право звернутися до суду в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Інтелект-Право" 30% річних у сумі 52134,69 грн, інфляційних у сумі 8808,83 грн та пені у сумі 152,36 грн.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, відмова судом у видачі судового наказу не позбавляє заявника права звернутися до суду у позовному провадженні до ПП "Інтелект-Право".

Частиною 2 ст. 151 ГПК України встановлено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ч. 1 ст. 230 ГК України, ст. 549, 625 ЦК України, ст. 12, 147, 148, 150 - 153, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Інтелект-Право" заборгованості в сумі 148225,75 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Порядок і строк оскарження передбачено ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 17.06.2021.

Суддя В. І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.