Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Господарський суд Харківської області 10 червня 2021 року м. Харків
справа № 922/503/21
склад суду:суддя Бринцев О.В.
секретар судового засідання:Гула Д.В.
позивач:Приватне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО"
відповідач: Комунальне підприємство "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ"
вимоги позивача:стягнення 1.090.407,98 грн
представник позивача:Буряк О.М.
представник відповідача:Ващенко Т.Д.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позивач просить суд стягнути нараховані штрафні санкції, а також 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасну сплату наданих відповідачеві послуг з передачі електричної енергії за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 31.01.2019 №0376-2032. Відповідач позов частково визнає, частково заперечує. Просить суд зменшити розмір неустойки.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Між ДП «НЕК «УКРЕНЕРГО» (Оператор системи передачі, ОСП) та КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (Користувач) був укладений Договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 31.01.2019 №0376-2032 (далі Договір) (т.I, а.с. 20-28). Додатковою угодою від 14.08.2019 №б/н (т.I ,а.с. 32-39) до нього внесені зміни шляхом викладення Договору в новій редакції.

2.2. Відповідно до предмету Договору ОСП зобов`язується надавати послуги з передачі електричної енергії, а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послуги відповідно до умов цього Договору.

2.3. На виконання умов укладеного Договору в липні, серпні 2019 позивачем були надані відповідачеві послуги з передачі електричної енергії на загальну суму 2.566.565,59 грн, що підтверджується актами приймання-передачі послуги від 31.07.2019 та від 31.08.2019 (т.I, а.с. 40-41).

2.4. Ці послуги не були своєчасно оплачені відповідачем. Заборгованість з їх оплати у розмірі 2.566.565,59 грн була стягнута користь позивача рішенням Господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/3847/19 (т.I, а.с.46-49).

2.5. Між позивачем та відповідачем були підписані акти коригування від 28.11.2019 та від 02.01.2020 до актів приймання-передачі послуг за липень та серпень 2019 за Договором (т.I, а.с. 42-45). Ними визначено, що загальна вартість послуг наданих позивачем відповідачеві в липні 2019 року становить 2.471.262,50 грн, в серпні 1.442.360,60 грн.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача 158.474,59 грн - 3% річних; 229.992,72 грн - втрат від інфляції; 558.285,53 грн - пені; 143.655,14 грн штрафу.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 11, 549, 599, 610-612, 625 ЦК України, статті 173, 193, 216, 230, 232 ГК України.

3.3. Фактичними підставами позову є прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині оплати наданих позивачем послуг з передачі електричної енергії.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач заявлені позовні вимоги визнає в частині стягнення 3% річних у сумі 152.189,10 грн, інфляційних втрат у сумі 229.992,72 грн та пені в сумі 480.937,85 грн. Вимоги щодо стягнення пені в розмірі 77.347,68 грн та штрафу в розмірі 143.655,14 грн не визнає у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Також просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 86,8%.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.02.2021 залишено позовну заяву без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків.

5.2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/503/21.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. Предмет доказування у справі суд визначає виходячи з предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, а також заперечень проти них. У даному разі предмет доказування становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи порушені відповідачем умови Договору? Якщо так, то чи є це підставою для застосування способів захисту права обраних позивачем?

- Чи відповідають розрахунки штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат обставинам справи та відповідним приписам чинного законодавства України?

- Чи є підстави для застосування спеціальної позовної давності щодо штрафних санкцій?

- Чи наявні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій?

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПОРУШЕННЯ ВІДПОВІДАЧЕМ УМОВ ДОГОВОРУ.

7.1. Позивач стверджує, що відповідачем були порушені визначені Договором строки оплати послуг з передачі електричної енергії.

7.2. Суд погоджується з даним твердженням позивача, з огляду на наступне.

7.3. Частиною четвертою статті 75 ГПК України передбачено, що обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

7.4. Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/3847/19 (т.I, а.с.46-49) з КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» на користь НЕК «УКРЕНЕРГО» встановлено факти порушення відповідачем строків оплати послуг наданих за Договором в липні та серпні 2019 та стягнуто заборгованість у розмірі 2.566.565,59 грн. Вказане рішення набрало законної сили 29.01.2020.

7.5. Частиною першою статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

7.6. Відповідач визнає заявлені позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 152.189,10 грн, інфляційних втрат у сумі 229.992,72 грн та пені в сумі 480.937,85 грн, котрі нараховані у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати послуг наданих за Договором в липні та серпні 2019. Проти стягнення пені в розмірі 77.347,68 грн та штрафу в розмірі 143.655,14 грн відповідач заперечує у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

7.7. З огляду на викладене, з урахуванням того, що факт надання позивачем послуг з передачі електричної енергії за Договором та факт порушення відповідачем строків оплати цих послуг встановлені в преюдиційному порядку та визнаються відповідачем, суд визнає ці факти встановленими, як такі, що не потребують доказування.

8. ВИСНОВОК СУДУ ЩОДО НАРАХУВАННЯ штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат.

8.1. У відповідності до п.3, ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

8.2. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8.3. Договором передбачено нарахування пені та штрафу за порушення строків оплати послуг. Так, згідно з пунктом 6.7. Договору у випадку порушення користувачем термінів розрахунків ОСП має право нарахувати пеню в розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. Також, за прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

8.4. Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, факт наявності в Договорі умов про відповідальність за це порушення у вигляді нарахування неустойки, свідчать про правомірність нарахування відповідачеві пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.

8.5. Перевіркою наданих розрахунків 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що під час їх нарахування позивачем не врахована часткова сплата відповідачем заборгованості за актом коригування від 28.11.2019 (т.I, а.с. 42-43), а саме: 02.11.2020 на суму 20.000,00 грн, 22.12.2020 на суму 1.000.000,00 грн та 05.01.2021 на суму 1.000.000,00 грн.

8.6. Аргументи позивача проти віднесення цих платежів в рахунок погашення заборгованості за Договором судом відхиляються. В рядку «Призначення платежу» відповідних платіжних доручень зазначено: «Платіж за послуги з передачі ел.ен. з-но Дог. від 31.01.2019р. №0376-2032». Ці платежі були здійснені відповідачем ще до відкриття виконавчого провадження №61177967 (06.02.2021). Це означає, що ці платежі були здійснені не в порядку примусового виконання рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2019 у справі №922/3847/19, а в порядку добровільного виконання зобов`язань за Договором. Тому ці платежі підлягають врахуванню в розрахунках 3% річних та інфляційних втрат шляхом відповідного зменшення бази нарахувань.

8.7. Крім цього суд зазначає, що позивачем нараховані 3% річних та інфляційні втрати не тільки на суму заборгованості по актам приймання-передачі за липень-серпень 2019, а також на суму заборгованості, яка була зазначена в актах коригування від 28.11.2019 та від 02.01.2020, та які не були предметом спору у справі №922/3847/19.

8.8. У зв`язку з цим, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати наданих послуг з передачі електричної енергії за липень 2019 на підставі Акту коригування від 28.11.2019 повинно було здійснюватися наступним чином: з 04.12.2019 по 01.10.2020 на суму 2.471.262,50 грн; з 02.10.2020 по 21.12.2020 на суму 2.451.262,50 грн; з 22.12.2020 по 04.01.2021 на суму 1.451.262,50 грн; з 05.01.2021 по 03.02.2021 на суму 451.262,50 грн.

8.9. В підсумку правильними є нарахування 3% річних та інфляційних втрат за надані позивачем послуги в липні 2019 року на підставі акту коригування від 28.11.2019 в розмірі 80.446,15 грн та 122.205,18 грн відповідно. Отже, позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими.

8.10. Розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати наданих позивачем послуг у липні н а підставі акту від 31.07.2019 та в серпні 2019 відповідно до актів від 31.08.2019 та від 02.01.2020 здійснені арифметично правильно та відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Отже, позовні вимоги в цій частині (про стягнення пені в розмірі 558.285,53 грн, 3% річних у сумі 71.743,43 грн та втрат від інфляції в розмірі 106.629,53 грн. інфляційних втрат) також є законними та обґрунтованими.

8.11. Перевіркою розрахунку штрафу в розмірі 7% суд встановив, що в ньому позивачем допущені помилки. Штраф, на відміну від пені, котра нараховується в залежності від кількості днів прострочення, не носить характер тривалої санкції, а нараховується однократно від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

8.12. Натомість позивач у своєму розрахунку обчислює штраф за правилами нарахування пені у відсотках за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Це не відповідає правовій природі штрафу.

8.13. Здійснивши перерахунок штрафу в порядку визначеному законодавством України та умовами Договору суд встановив, що його розмір становить 273.953,62 грн. Проте стягненню наразі підлягає сума, котра не виходить за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України), а саме 143.655,14 грн.

9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НЕЗАСТОСУВАННЯ СПЕЦІАЛЬНОЇ ПОЗОВНОЇ ДАВНОСТІ ЩОДО ШТРАФНИХ САНКЦІЙ.

9.1. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що нарахована позивачем пеня з 01.03.2020, а також штраф заявлені поза межами спеціального строку позовної давності, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.

9.2. Суд не погоджується з цими запереченнями відповідача з огляду на наступне.

9.3. Так, дійсно згідно з пунктом1 частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

9.4. Водночас, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 нього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.»

9.5. Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 №211 (з наступними змінами) установлено на всій території України карантин з 12 березня 2020 року. На теперішній час встановлений на території України карантин не скасовано.

9.6. Враховуючи вищевикладене, в суду відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності, оскільки строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені та штрафу продовжився на підставі наведених вище правових норм і тому станом на даний час його не пропущено.

9.7. Таким чином, заява відповідача про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені та штрафу) не підлягає задоволенню.

10. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЗМЕНШЕННЯ ПЕНІ НА 50%.

10.1 Відповідач у відзиві на позовну заяву просить зменшити розмір пені на 86,7%. В обґрунтування клопотання заявник посилається на повне виконання умов договору, що укладений між сторонами, а саме відсутність заборгованості за поставлений позивачем природний газ; наявність між сторонами господарських відносин у формі укладання договору поставлення природного газу та виконання його належним чином; знаходження підприємства відповідача у збитковому фінансовому стані.

10.2. Частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

10.3. Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013). Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення.

10.4. Основними засадами цивільних правовідносин є справедливість, добросовісність, розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

10.5. Тобто, у відповідності до наведених правових норм інститут зменшення неустойки (пені та штрафу) є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Він покликаний протидіяти необґрунтованому збагаченню однією із сторін за рахунок іншої. Цей інститут спрямований на забезпечення цивільно-правових принципів рівності і балансу інтересів сторін. Право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладені договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

10.5. При цьому ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

10.6. З матеріалів справи та з пояснень представників сторін суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень відповідача про те, що наразі існують об`єктивні обставини, які в сукупності свідчать про те, що належні до сплати штрафні санкції є надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. Їх сплата не відповідатиме принципам розумності, добросовісності, справедливості цивільного законодавства. Стягнення пені у заявленому розмірі призведе до порушення балансу майнових інтересів сторін зобов`язання, спотворить мету неустойки, перетворивши її зі стимулу належного виконання зобов`язань на спосіб отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, ставши при цьому непомірним тягарем для споживача.

10.7. Підставами для такого висновку є матеріали справи, які свідчать про тяжкий фінансовий стан відповідача, викликаний зокрема неплатежами різних (переважно економічно незахищених) категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. В підтвердження даних обставин відповідачем надано: довідку про заборгованість за спожиту теплову енергію від 17.03.2021 (т.I, а.с.107); довідку про кількість теплової енергії, відпущеної КП "Харківські теплові мережі" споживачам за 2020 рік (т.I а.с.108); інформацію щодо Моніторингу виконання Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" на 17.03.2021 по КП "Харківські теплові мережі" (т.I, а.с. 109); баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2020 (т.I, а.с. 110).

10.8. Суд зазначає, що в сукупності із об`єктивними обставинами, складної ситуації у державі та її економічного становища, обставини, на які посилався відповідач, свідчать про їх винятковість, а отже наявність підстав для зменшення нарахованих йому штрафних санкцій.

10.9. При цьому, втрати позивача від знецінення коштів в повній мірі компенсуються, зокрема, стягненням інфляційних втрат та 3% річних за час, в який позивач не міг користуватися коштами.

10.10. З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача, виходячи із міркувань справедливості, добросовісності, розумності, як загальних засад цивільного законодавства, прагнучи забезпечити баланс майнових інтересів сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права зменшення розміру пені та штрафу на 50% до 193.500,00грн. відповідно. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне клопотання відповідача про зменшення штрафних задовольнити частково.

11. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЧАСТКОВЕ ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

11.1. Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача (стягнення 3% річних у сумі 152.189,58 грн, втрат від інфляції в розмірі 228.234,71 грн, пені в розмірі 279.142,77 грн та штрафу в сумі 71.827,57 грн).

11.2. В частині стягнення 3% річних у сумі 6.285,01 грн, втрат від інфляції в розмірі 1.158,01 грн, пені в розмірі 279.142,76 грн та штрафу в сумі 71.827,57 грн суд відмовляє.

12. СУДОВІ ВИТРАТИ.

12.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином витрати зі сплати судового збору в розмірі 16.241,50 грн у даній справі покладаються на відповідача, в решті (114,62 грн) залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ) на користь Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, )

- 152.189,58 грн 3% річних;

- 228.834,71 грн втрат від інфляції;

- 279.142,77 грн пені;

- 71.827,57 грн штрафу;

- 16.241,50 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішення законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.06.2021.

Суддя О.В. Бринцев