Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/55/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Сапронова М.І., ордер серія АА №129170 від 25.01.2021 (приймає

участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду)

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Трейд" (м.Київ)

до Приватного підприємства "Вікторія-Житомир" (м.Житомир)

про стягнення 130837,52 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київ Трейд" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Приватного підприємства "Вікторія-Житомир" про стягнення 130837,52грн, з яких: 109348,80грн основного боргу, 13374,97грн пені, 3792,76грн 3% річних та 4320,99грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №2 поставки від 02.01.2018.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 01.03.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 01.03.2021 враховуючи неявку представника відповідача та заявлене представником позивача клопотання, відкладено підготовче засідання до 22.03.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13.04.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.04.2021 за клопотанням представника позивача відкладено судове засідання при розгляді справи по суті на 11.05.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.05.2021 за клопотанням представника позивача відкладено судове засідання при розгляді справи по суті на 27.05.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.05.2021 відкладено судове засідання при розгляді справи по суті на 10.06.2021.

08.06.2021 на адресу господарського суду від позивача надійшли наступні документи: клопотання з доданими документами та письмові пояснення головного бухгалтера ТОВ "Київ Трейд" №302 від 03.06.2021 з доказами надіслання іншій стороні.

Представник позивача в судовому засіданні 10.06.2021 позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Вказала, що на дату подання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором поставки від 29.12.2020, частково була оплачена видаткова накладна №КТ3829 від 24.09.2019 із суми 2208,26грн, відповідно до банківської виписки від 27.12.2019 та 05.02.2021 відповідачем було проведено оплату 300,00грн, у зв`язку з чим сума основного боргу становить 108350,78грн.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. 08.06.2021 на адресу Господарського суду Житомирської області повернулась неврученою копія ухвали суду від 27.05.2021, яка надсилалась на адресу відповідача: 10019, м.Житомир, вул. Комерційна, буд.4, кім.310, з відміткою поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.225-228).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Приватного підприємства "Вікторія-Житомир" місцезнаходженням відповідача є: 10019, м.Житомир, вул.Комерційна, буд.4, кім.310.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У даному випадку суд приймає до уваги те, що неотримання відповідачем кореспонденції, яка направлялася судом на його адресу, зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Крім того, з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи на офіційному сайті Господарського суду Житомирської області на веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/ 27.05.2021 було розмішено оголошення про призначення розгляду по суті справи №906/55/21 на 10.06.2021 о 15:30.

Окрім того, Єдиний державний реєстр судових рішень забезпечує відкритий безоплатний та цілодобовий доступ на офіційному веб-порталі судової влади України до внесених до такого реєстру судових рішень.

Слід врахувати, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи. Вищезазначені положення у сукупності зобов`язують відповідача до активної ролі в судовому розгляді справи для забезпечення найкоротшого строку вирішення спору та усунення обставин, що призводять до затягування господарського процесу.

Суд також звертає увагу, що у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 р.).

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд констатує, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомляв, відзиву не подав. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, суд не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті, а тому дійшов висновку про розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Трейд" (покупець/позивач) та Приватним підприємством "Вікторія-Житомир" (постачальник/відповідач) було укладено договір поставки №2 (далі - договір) (а.с.26).

Згідно п.1.1 договору, Постачальник зобов`язується постачати (передавати у власність Покупця) Товар, визначений в п.1.2. цього Договору для використання його у підприємницькій діяльності, а Покупець зобов`язується прийняти оплатити товар на умовах цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору, предметом поставки є продукція "Azersun Holding" (Торгові марки: "Azercay", "Bizim Tarla", "Saville") (надалі - Товар).

Товар, вказаний в п.1.2. цього Договору, поставляється Покупцю партіями, об`єм яких визначається Продавцем в замовленні (пункт 1.3 договору).

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що зобов`язання сторін по поставці товару виникають на підставі погодженого сторонами замовлення. Покупець передає Постачальнику на узгодження замовлення, в якому вказуються асортимент, кількість товару, ціна товару, місце поставки.

Відповідно до пункту 2.4 договору, узгоджений асортимент, кількість товару, ціна та вартість кожної партії поставки товарів визначається у рахунку та видатковій накладній.

За умовами пункту 3.1 договору, ціна товару, яка входить у партію поставки, вказується сторонами у рахунку та накладній (транспортному документі) на поставку партії товару. Зміна узгодженої сторонами ціни товару після виставлення рахунку та поставки Товару не допускається. Товар за договором поставляється окремими партіями. Партією товару вважається його асортимент, кількість, ціна вказана в одній накладній.

Згідно з пунктом 3.2 договору, покупець здійснює розрахунки за отриману партію товару протягом 30 календарних днів з дати поставки товару постачальником або за попередньою оплатою у розмірі 100%.

За умовами пункту 6.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2018 року.

Згідно з пунктом 6.2 договору, у випадку, якщо жодна із сторін письмово не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 30 днів до його закінчення, даний Договір вважається продовженим на наступний рік.

Договір підписано представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №2 від 02.01.2018 у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 109348,80грн основного боргу, 13374,97грн пені, 3792,76грн 3% річних та 4320,99грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань по проведенню розрахунків за товар.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору поставки №2 від 02.01.2018, відповідачем було поставлено позивачу продукцію на загальну суму 109348,80, що підтверджується видатковими накладними: №КТ3829 від 24.09.2019 на 60208,26грн та №КТ4061 від 04.10.2019 на суму 49140,54грн, а також товарно-транспортними накладними: №РКТ3829 від 24.09.2019 та №РКТ4061 від 04.10.2019 (а.с.59-63). Зазначені накладні та товарно-транспортні накладні підписані представниками обох сторін та їх підписи скріплені печатками товариств.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За умовами пункту 3.2 договору, покупець здійснює розрахунки за отриману партію товару протягом 30 календарних днів з дати поставки товару постачальником або за попередньою оплатою у розмірі 100%.

Відповідно до положень ч.1 ст.530 ЦК України та погоджених сторонами в п.3.2 умов щодо строків проведення розрахунків за отриманий товар, відповідач зобов`язаний був провести оплати наступним чином: за товар, одержаний за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019 на 60208,26грн - у строк до 24.10.2019; за товар, одержаний за видатковою накладною №КТ4061 від 04.10.2019 на суму 49140,54грн - у строк до 03.11.2019.

Проте, відповідачем здійснювалась оплата за одержаний товар з порушенням зазначених строків. Так, з наданих позивачем документів вбачається, що відповідачем було проведено розрахунки за поставлений товар за вказаними накладними на суму 998,02грн, зокрема ним були здійснені проплати на рахунки позивача наступним чином, а саме: 27.12.2019 - 2208,26грн, 05.02.2021 - 300,00грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи оборотно-сальдовими відомостями по рахунках та банківськими виписками (а.с. 160-161, 167-169, 183).

Згідно з поясненнями головного бухгалтера позивача, з суми проплати 2208,26грн, яка була здійснена 27.12.2019, позивачем зараховано грошові кошти в сумі 698,02грн в рахунок часткової оплати товару за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019; решта коштів - в сумі 1510,24грн зараховано в рахунок погашення заборгованості за товар, який був одержаний відповідачем за попередніми поставками.

Отже, станом на час звернення позивача з позовом у даній справі, неоплаченим залишився товар на суму 59510,24грн, одержаний за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019 (60208,26-698,02=59510,24) та 49140,54грн, одержаний за видатковою накладною №КТ4061 від 04.10.2019, що загалом становить 108650,78грн (59510,24 + 49140,54).

При цьому, судом встановлено, що проведена відповідачем оплата 27.12.2019, яка частково погасила заборгованість (698,02грн) за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019, була здійснена до звернення позивача з позовом у даній справі (позовна заява була здана на пошту 15.01.2021, що підтверджується поштовим конвертом в якому позов надійшов до суду а.с.34).

Відповідно до ч.4 п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення (закриття) провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Оскільки частина заборгованості за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019 в сумі 698,02грн, була сплачена відповідачем до подачі позивачем позову, то суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Трейд" в цій частині безпідставними, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019 у сумі 698,02грн.

Поряд з цим, судом встановлено, що після відкриття провадження у справі відповідачем здійснено проплату на суму 300,00грн, що підтверджується довідкою позивача №45-КТ від 05.05.2021 та банківською випискою по рахунку від 05.02.2021 (а.с.120, 123).

Отже, після відкриття провадження у справі, відповідачем 05.02.2021 було погашено заборгованість, яка є предметом позову, в сумі 300,00грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 300,00грн підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Непогашеною, станом на час розгляду справи, залишилась заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 108350,78грн (109348,80 - 698,02 - 300 = 108350,78).

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 108350,78грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 13374,97грн пені, 3792,76грн 3% річних та 4320,99грн інфляційних втрат.

Розглядаючи питання про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, господарський суд враховує наступне.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч.3 ст.549 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (пункт 5.1 договору).

Пунктом 5.2. договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по Договору Сторона несе відповідальність перед іншою Стороною шляхом уплати на користь іншої Сторони пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення від суми невиконаного грошового зобов`язання.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, відповідачу нарахована пеня в загальній сумі 13374,97грн (розрахунки аркуш справи 2 на звороті).

З урахуванням вищевикладеного, здійснивши перевірку проведених позивачем нарахувань пені, у відповідності до умов договору та здійснених відповідачем часткових проплат, суд встановив, що правомірним є нарахування пені в загальній сумі 13092,38грн, а саме:

- за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019 на суму боргу 60208,26грн за період з 04.11.2019 по 26.12.2019, сума пені становить 2617,82грн;

- за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019 на суму боргу 59510,24грн за період з 27.12.2019 по 25.04.2020, сума пені становить 4460,97грн;

- за видатковою накладною №КТ4061 від 04.10.2019 на суму боргу 49140,54грн за період з 04.11.2019 по 04.05.2020, сума пені становить 6013,59грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 282,59грн (13374,97грн-13092,38грн) є безпідставними.

Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 13092,38грн. В частині стягнення з відповідача пені в сумі 282,59грн вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 3% річних, з огляду на встановлені вище строки прострочення виконання зобов`язання окремо по кожній накладній, здійснені відповідачем часткові оплати, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування 3% річних в загальній сумі 3762,71грн, а саме:

- за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019 на суму боргу 60208,26грн за період з 04.11.2019 по 26.12.2019 - у розмірі 262,28грн;

- за видатковою накладною №КТ3829 від 24.09.2019 на суму боргу 59510,24грн за період з 27.12.2019 по 29.12.2020 - у розмірі 1800,01грн;

- за видатковою накладною №КТ4061 від 04.10.2019 на суму боргу 49140,54грн за період з 04.11.2019 по 29.12.2020 - у розмірі 1700,42грн.

Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3762,71грн (262,28грн+1800,01грн+1700,42грн). В частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 30,05грн (3792,76грн - 3762,71грн = 30,05грн) вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

Перевіривши проведені позивачем нарахування інфляційних витрат, господарський суд вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат в сумі 4320,99грн правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 108350,78грн основного боргу, 13092,38грн пені, 3762,71грн 3% річних та 4320,99грн інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні позову в частині стягнення основної заборгованості в сумі 698,02грн, пені в сумі 282,59грн та 3% річних в сумі 30,05грн суд відмовляє. Провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 300,00грн підлягає закриттю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості в сумі 300,00грн.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Вікторія-Житомир" (10019, Житомирська область, м.Житомир, вул. Комерційна, буд. 4, кімн. 310; ідентифікаційний код 34586729) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Трейд" (01054, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.41, прим.40-41; ідентифікаційний код 38995996):

- 108350,78грн основного боргу,

- 13092,38грн пені,

- 3762,71грн 3% річних,

- 4320,99грн інфляційних втрат,

- 2247,26грн витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.06.21

Суддя Кравець С.Г.

Друк. :

1 - в справу,

2 - позивачу (рек. з пов.),

3 - відповідачу (рек. з пов.),

позивачу на електронну пошту: та