РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.06.2021Справа № 910/4487/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Державного підприємства "Національний центр Олександра Довженка"

до Приватного підприємства Фірма "Абсолют-Холдінг"

про стягнення 438 652,29 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство "Національний центр Олександра Довженка" (далі - позивач) з позовом до Приватного підприємства Фірма "Абсолют-Холдінг" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 438 652,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо внесення орендної плати за договором оренди від 30.08.1996 № 2908-96 у повному обсязі за період з лютого 2020 року по березень 2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 позовну заяву Державного підприємства "Національний центр Олександра Довженка" залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали шляхом подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

29.03.2021 через відділ діловодства суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи складає, окрім судового збору, 18 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав: подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі 05.04.2021 позивач згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення за № 524 отримав 09.04.2021, відповідачем отримано вказану ухвалу поштовим відправленням № 540 - 09.04.2021.

20.04.2021 від відповідача засобами поштового зв`язку (відправлено 19.04.2021) надійшов відзив на позовну заяву, в якому учасник справи підтверджує факт укладення між сторонами договору оренди № 2908-96 від 30.08.1996 та користування майном, водночас зауважив, що у зв`язку з запровадженням карантинних заходів на території України з 12.03.2020 він звертався до позивача лист № 01/04-20-3 від 01.04.2020 з проханням звільнити від сплати орендної плати в порядку ч. 6 ст. 762 ЦК України на період обмежувальних заходів. У подальшому, за результатом перемовин сторонами спільно складено акт обстеження приміщення від 02.04.2020, а позивачем видано наказ № 42 від 02.04.2020 про звільнення підприємства з 18.03.2020 від сплати орендної плати за користування майном за договором оренди № 2908-96 від 30.08.1996, відповідачем, у свою чергу, здійснено часткову оплату орендної плати за неповний місяць березня 2020 року за виставленим рахунком № 151 від 18.03.2020 на суму 83 150,47 грн та підписано акт надання послуг № 188 від 31.03.2020, за квітень 2020 року рахунок та акти не виставлялись та не підписувались, у травні 2020 року проведено розрахунок за користування майном за виставленим рахунком за неповний місяць - з 22.05.2020 у зв`язку з послабленням карантинних заходів.

За доводами відповідача, такими діями позивач визнав право відповідача на звільнення від сплати орендної плати за період з 18.03.2020 по 21.05.2020 у сумі 330 652,29 грн, тому вимоги в частині стягнення цієї суми боргу є безпідставними, при цьому заявлений до стягнення боргу у сумі 108 000,00 грн відповідач визнає у повному обсязі.

06.05.2021 позивач на доводи відповідача засобами поштового зв`язку (відправлено 05.05.2021) подав відповідь на відзив, зі змісту якої стверджує, що відповідач не надав належних доказів того, що його господарська діяльність, яка здійснюється в орендованих приміщеннях, відноситься до будь-якого переліку, які вказані в постановах КМУ та були заборонені у період з 01.03.2020 по 01.06.2020, сторони змін до договору в частині зменшення орендної плати не укладали, а посилання на внутрішні документи позивача не можуть бути належними доказами у справі зміни істотних умов договору. Також до відповіді на відзив позивачем долучено докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

30.08.1996 між Київською кінокопіювальною фабрикою (орендодавець) та Приватним підприємством «Абсолют-Холдінг» (орендар) було підписано договір оренди № 2908-96 (надалі - договір оренди), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне володіння та користування частину корпусу 2-6 кінокопіювальної фабрики, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 1, загальною площею 3137 кв. м. для використання згідно статутних цілей орендаря.

Відповідно до п. 3.1 договору визначено, що за користування приміщеннями орендар сплачує орендну плату відповідно до розрахунку, який є невід`ємною частиною договору (додаток № 3).

Орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок, вказаний орендодавцем, щомісячно, згідно розрахунку орендної плати (п. 3.2 договору).

Згідно з положеннями п. 3.3 договору орендна плата встановлена на строк дії договору, розмір орендної плати може бути змінений за згодою сторін, орендна плата в місяць складає 1150780 тис. крб.

Відповідно до розрахунку орендної плати (додаток № 3 до договору) розмір орендної плати на кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.

У п. 3.4 договору узгоджено, що орендар має право на зменшення орендної плати, якщо в силу обставин, які від нього не залежать, змінились умови користування і/або суттєво погіршився стан орендованих приміщень.

Згідно з п. 10.1 договору договір оренди № 2908-96 від 30 серпня 1996 року діє з 30 серпня 1996 року по 30 серпня 2021 року, тобто укладений строком на 25 років.

Відповідно до підписаного сторонами Протоколу від 01.09.1997 (додаток до договору № 2908-96 від 30.08.1996) в порядку п. 2.2 договору оренди орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду з 01.09.1997 на першому поверсі корпусу № 2-6 виробниче приміщення на строк договору, загальною площею 257 кв. м.; орендна плата складає відповідно до договору 365 у.о., комунальні витрати сплачуються на підставі окремого рахунку.

01.10.1998 сторонами було підписано Протокол № 10 (додаток до договору № 2908-96 від 30.08.1996), відповідно до якого з 01.10.1998 орендодавцем передано в оренду орендарю 463,6 кв. м., загальна площа орендованих приміщень, становить 2987 кв. м.

На підставі наказів Міністерства культури та мистецтв України № 161 від 25.03.1999 «Про реорганізацію «Київської кінокопіювальної фабрики» та Національного центру Олександра Довженка»» та № 713 від 06.12.1999 «Про завершення реорганізації Київської кінокопіювальної фабрики», Національний центр Олександра Довженка набув прав орендодавця за договором оренди № 2908-96 від 30.08.1996, про що між Національним центром Олександра Довженка та орендарем було підписано протокол № 4/к від 17 січня 2000 року.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №757від 21.08.2019 «Про внесення змін до пункту 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» орендна плата спрямовується в повному обсязі (100%) на рахунок балансоутримувача - Державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка».

04.12.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією № 427 про сплату наявної заборгованості підприємства станом на 03.12.2020 за договором оренди № 2908-96 від 30.08.1996 у розмірі 557 017,78 грн.

У відповідь на вказану вимогу відповідач листом за вих. № 11/12-20 від 11.12.2020 повідомив, що листом № 01/04-20-3 від 01.04.2020 він звертався до позивача на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України з проханням звільнити від сплати орендної плати за орендоване майно на період дії обмежувальних заходів, 02.04.2020 спільною комісією з представників ПП фірма «Абсолют-Холдінг» та ДП «Національний центр Олександра Довженка» проведено обстеження майна, про що складено акт, ДП «Національний центр Олександра Довженка» видано наказ № 42 від 02.04.2020, яким звільнено орендаря від сплати орендної плати, нарахування плати було відновлено з 22.05.2020, тож вимога про сплату орендної плати за період частини березня, квітень та частину травня 2020 на загальну суму 330 652,29 грн є протиправною, при цьому претензія про сплату 557 017,78 грн боргу виконана частково на суму 226 365,49 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, Державне підприємство "Національний центр Олександра Довженка" зазначило, що відповідач, у порушення взятого на себе зобов`язання, у період з лютого 2020 року по березень 2021 року не здійснив сплати орендних платежів у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 438 652,29 грн.

Відповідач позов визнав в частині стягнення 108 000,00 грн боргу, проти нарахування орендної плати у розмірі 330 652,29 грн заперечив, зазначаючи про звільнення від сплати орендної плати у період з 18.03.2020 по 21.05.2020 у зв`язку з карантинними обмеженнями з огляду на неможливість орендарем використовувати орендоване майно, що позивач погодив, не виставляючи рахунки на оплату та акти виконаних робіт та видавши наказ № 42 від 02.04.2020 про звільнення орендаря від сплати орендної плати з 18.03.2020, проте в подальшому безпідставно звернувся із претензією про нарахування орендних платежів за спірний період та заявляє вимоги про стягнення боргу у вказаній сумі у цій справі.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата,розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

На відносини, пов`язані з орендою державного майна поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в редакції станом на час спірних правовідносин.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За умовами п. 3.2 договору оренди № 2908-96 від 30.08.1996 визначено, що орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок, вказаний орендодавцем, щомісячно, згідно розрахунку орендної плати

З розрахунку позивача, викладенего у позовній заяві, та з пояснень учасників справи вбачається, що за період з лютого 2020 року по березень 2021 користування державним майном, що є об`єктом оренди по договору оренди № 2908-96 від 30.08.1996, - частиною нежитлового будинку літера «В» корпус 2-6, загальною площею 3334,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 1, орендарем та балансоутримувачем якого є позивач, відповідачу нараховано до стягнення 438 652,29 грн боргу - заборгованості з оплати орендної плати.

Відповідно до долучених відповідачем до відзиву рахунків на оплату та актів наданих послуг, судом встановлено, що за вказаний період користування майном позивачем було виставлено для оплати відповідачу рахунки на оплату № 151 від 18.03.2020 на суму 83 150,47 грн (акт надання послуг № 188 від 31.03.2020 на суму 83 150,47 грн (оренда нежитлового приміщення у березні 2020 року, індекс інфляції за лютий 2020 року)), № 246 від 29.05.2020 на суму 44 728,00 грн (акт надання послуг № 307 від 31.05.2020 на суму 44 728,00 грн - оренда нежитлового приміщення у травні 2020 року, індекс інфляції за квітень 2020 року), № 639 від 18.11.2020 на суму 330 652,29 грн (акт надання послуг № 638 від 18.11.2020 року на суму 330 652,29 грн - оренда за березень 2020 року, інфляція за лютий 2020 року; оренда за квітень 2020 року, інфляція за березень 2020 року; оренда за травень 2020 року, індекс інфляції за квітень 2020 року).

При цьому, Акти надання послуг № 188 від 31.03.2020 на суму 83 150,47 грн, № 307 від 31.05.2020 на суму 44 728,00 грн підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень, Акт № 638 від 18.11.2020 був надісланий позивачем відповідачу листом № 405 від 19.11.2020 рахунком з рахунком № 638 від 18.11.2020, проте залишений відповідачем без підписання.

Відповідач у відзиві на позов визнав факт наявності неоплаченого боргу в розмірі 108 000,00 грн у повному обсязі, спірною між сторонами є заборгованість у розмірі 330 652,29 грн.

За приписами ч. 4 ст. 14 ЦК України, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) визначальною умовою є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. Подібні правові висновки наведено в п. 31.4 постанови Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17.

11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із відповідними змінами і доповненнями), якою з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій в зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 14 такого змісту: « 14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-IX, який набрав чинності 18.04.2020, пункт 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: « 14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020 № 692-IX, який набрав чинності 16.07.2020, пункт 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: « 14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користування майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Згадана норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді».

Дію карантину було продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021.

Постановою Кабінетів Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі - Постанова № 611), на яку посилається відповідач, врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати.

Так пунктом 1 Постанови № 611 визначено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі:

50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

Згідно пункту 2 Постанови № 611 постановлено орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Враховуючи зазначене, від орендної плати звільняються лише ті орендарі, що зазначені у Додатку 1 до Постанови № 611.

Судом враховано, що відповідачем не надано доказів того, що Приватне підприємство фірма «Абсолют-Холдінг» входить до визначеного переліку орендарів згідно Додатку 1 до Постанови № 611, здійснює господарську діяльність, яка була заборонена на час дії карантину у зв`язку з обмежувальними заходами в силу вимог закону.

При цьому, Фонд державного майна України листом № 10-16-8306 від 30.04.2020 «Щодо деяких питань реалізації Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Держаний бюджет України на 2020 рік» надав роз`яснення щодо порядку застосування звільнення орендарів державного майна від сплати орендної плати, за змістом яких для отримання звільнення від орендної плати необхідно:

1. Перевірити чи поширюються заборони зі здійснення певного виду підприємницької та іншої діяльності, запроваджені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із змінами і доповненнями) на вид діяльності (цільове призначення), за яким використовується державне майно за договором оренди.

2. Якщо так, то орендар звертається з заявою до орендодавця з проханням звільнити такого орендаря від орендної плати за договором відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України.

3. Після отримання звернення орендаря орендодавець спільно з балансоутримувачем майна, що є об`єктом договору оренди, здійснює обстеження орендованого приміщення з метою отримання доказів призупинення орендарем діяльності на об`єкті оренди, про що складається акт.

4. На підставі заяви орендаря і складеного представниками орендодавця і балансоутримувача акту обстеження орендодавець приймає рішення про звільнення орендаря від сплати орендної плати на період карантину.

Відповідно до договору оренди від 30.08.1996 № 2908-96 орендодавцем державного майна є Державне підприємство "Національний центр Олександра Довженка", а отже, забезпечити нарахування орендної плати/звільнення від сплати орендної плати на період карантину може тільки орендодавець.

Матеріалами справи встановлено, що наказом Приватного підприємства фірма «Абсолют-Холдінг» № 1/17/03-20 про зупинення робіт в орендованих приміщеннях на період дії карантину, у зв`язку із неможливістю здійснення господарської діяльності в орендованих приміщеннях на час дії карантину та обмежувальних заходів, з метою збереження цілісності орендованих приміщень, починаючи з 18.03.2020 і до закінчення карантину, вирішено: призупинити виконання будь-яких робіт (службових обов`язків) персоналом підприємства та/або залученими підприємством особами в орендованих приміщенням; обмежити (тимчасово заборонити) доступ до орендованих приміщень персоналу підприємства та іншим особам, за винятком мінімальної необхідності кількості персоналу (без використання основних приміщень), що задіяні виключно в збереженні цілісності орендованих приміщень, недопущення їх псування та/або пошкодження третіми особами, а також виконання обов`язкових санітарних норм (виключно у разі такої потреби).

Листом № 01/04-20-3 від 01.04.2020 відповідач, як орендар, звертався до позивача, як орендодавця, на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України з проханням звільнити від сплати орендної плати за орендоване майно на період дії обмежувальних заходів.

Наказом ДП «Національний центр Олександра Довженка» № 41 від 02.04.2020 для з`ясування питання можливості звільнення від сплати орендної плати на період дії карантину в Україні та на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення соціальних та економічних гарантій в зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», призначено комісію з огляду частини нежитлового будинку в літері «В» (корпус 2-6), загальною площею 3137,0 кв.м. за адресою: м. Київ, вул.Васильківська, 1, що передано ПП фірма «Абсолют-Холдінг» в строкове платне користування на підставі договору оренди № 2908-96 від 30.08.1996.

02.04.2020 спільною комісією з представників ПП фірма «Абсолют-Холдінг» та ДП «Національний центр Олександра Довженка» проведено обстеження майна. Відповідно до акту обстеження від 02.04.2020, який підписаний комісією орендодавця та представником орендаря, встановлено факт невикористання орендарем всіх площ орендованих приміщень, відсутність працівників, ремонтні роботи в орендованих приміщеннях не проводяться.

Наказом ДП «Національний центр Олександра Довженка» № 42 від 02.04.2020 на підставі акту обстеження від 02.04.2020 на виконання положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення соціальних та економічних гарантій в зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», та постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 дано вказівку бухгалтерській службі з 18.03.2020 до закінчення дії карантину в Україні не здійснювати нарахування орендної плати за частину нежитлового будинку в літері «В» (корпус 2-6), загальною площею 3137,0 кв.м. за адресою: м.Київ, вул.Васильківська, 1, що передано ПП фірма «Абсолют-Холдінг» в строкове платне користування на підставі договору оренди № 2908-96 від 30.08.1996.

Проаналізувавши вказані обставини та доводи обох сторін, суд дійшов висновку, що вказаними діями (розгляд звернення відповідача про звільнення орендної плати, складання акту обстеження та видачу наказу про ненарахування орендних платежів з 18.03.2020, виставлення рахунків без включення спірного періоду) позивач висловив свою згоду та звільнив відповідача від орендної плати на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України за користуванням об`єктом оренди у спірний період, тому пред`явлення вимог про стягнення орендної платежів з 18.03.2021 по 21.05.2020 після узгодження правовідносин сторін в частині сплати орендної плати за цей період порушує принцип добросовісності та положення п. 3.4 договору.

При цьому, доводи позивача, що відповідач повинен був сплачувати орендну плату за спірний період у розмірі, встановленому договором, з підстав відсутності доказів укладення між сторонами додаткового договору до договору про зміну розміру орендної оплати, визнається судом помилковими.

Отже, за встановлених обставин справи, суд зазначає, що підстави для покладення на відповідача зобов`язання з оплати орендних платежів у період з березня по травень 2020 року в розмірі та у строки, встановлені договором № 2908-96 від 30.08.1996 по рахунку № 639 від 18.11.2020 за актом надання послуг № 638 від 18.11.2020 на суму 330 652,29 грн, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, доведеними в частині стягнення 108 000,00 грн заборгованості. В суми решті позову судом відмовлено у зв`язку з недоведеністю підстав нарахування.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства Фірма "Абсолют-Холдінг"(03040, місто Київ, вул. Васильківська, будинок 1, код 14370964) на користь Державного підприємства "Національний центр Олександра Довженка" (03040, місто Київ, вул. Васильківська, будинок 1, код 22928085) заборгованість у розмірі 108 000,00 грн (сто вісім тисяч гривень 00 коп) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1620,00 грн (одна тисяча шістсот двадцять гривень 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.06.2021.

Суддя О.Г. Удалова