ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. Справа №921/697/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів О.Л. Мирутенка

М.Б. Желіка

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПС» б/н від 21.03.2021 (вх. № 01-05/1117/21 від 31.03.2021)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2021 (повний текст ухвали складено 24.02.2021, м. Тернопіль, суддя С.О. Хома)

про забезпечення позову

у справі № 921/697/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус», м. Тернопіль

до відповідача-1: Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

до відповідача-2: Державного підприємства «Сетам», м. Київ

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПС», м. Тернопіль

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: приватного нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Івана Теодоровича, м. Тернопіль

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м. Київ

про

- визнання електронних торгів за лотом № 432370 від 13.08.2020 недійсними,

- скасування акта державного виконавця про проведені електронні торги іпотечного, нежитлового приміщення, адміністративно-побутового приміщення з виробництвом меблевої фурнітури загальною площею 2356,4 кв.м., яке знаходиться за адресою м.Тернопіль, вул. Промислова, 30,

- скасування рішення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 54105392 від 17.09.2020,

за участю представників:

від позивача Варода П.;

від відповідача 1 не з`явився;

від відповідача 2 - не з`явився;

від відповідача 3 Притула О., Сластіон В.Д. - керівник;

від третьої особи 1 - не з`явився;

від третьої особи 2 - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Тотус» звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Сетам», Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПС» про визнання електронних торгів недійсними, скасування акта державного виконавця про проведені електронні торги; скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В подальшому ТзОВ «Тотус» подало до суду заяву про забезпечення позову №509-ц від 22.02.2021 ( вх. №1517), в якій просило заборонити ТОВ «Т-ПС» вчиняти дії, пов`язані з відчуженням нежитлового приміщення загальною площею 2356,4 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул.. Промислова, 30, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2021 заяву ТзОВ «Тотус» про забезпечення позову задоволено. Суд виніс ухвалу, якою заборонив ТзОВ «Т-ПС» вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням нежилого приміщення, адміністративно-побутові приміщення з виробництвом меблевої фурнітури загальною площею 2356,4 кв.м., яке знаходиться за адресою м.Тернопіль, вул.Промислова,30, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвала суду мотивована тим, що в даному випадку судом застосовується та досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може значно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду(у разі задоволення позову).

Не погоджуючись з даною ухвалою ТзОВ «Т-ПС» подало апеляційну скаргу б/н від 21.03.2021 (вх. № 01-05/1117/21 від 31.03.2021), в якій просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2021 скасувати та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми процесуального права. А саме скаржник стверджує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач жодним чином не обґрунтував наявності обставин, які б свідчити про спроби ТзОВ «Т-ПС» відчужити вказане майно чи вчинити дії щодо його відчуження та не подав жодного доказу.

Відповідачем 1 подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 921/697/20 від 17.05.2021, в якому стверджує, що заява ТзОВ «Тотус» про застосування заходів забезпечення позову є необґрунтованою та базується виключно на припущеннях.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд першої інстанції зазначив, що якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що достатньо обґрунтованими припущеннями для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вбачається із заяви про застосування заходів забезпечення позову остання не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений заявником спосіб. Можливість подальшого відчуження майна ТзОВ «Т-ПС» на користь третіх осіб ґрунтуються лише на припущеннях.

Ні позивачем у заяві про забезпечення позову, ні судом першої інстанцій у судовому рішенні, не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в разі задоволення позову.

А відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що висновки суду першої інстанцій, щодо застосування заходів забезпечення позову у даній справі, ґрунтуються виключно на припущеннях, що не підтверджені будь-якими належними та достатніми доказами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи скаржника про порушення судом першої інстанції приписів статті 136, 137 ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2021 слід скасувати. В задоволенні заяви ТзОВ «Тотус» про забезпечення позову відмовити.

Водночас, суд апеляційної інстанції встановив, що станом на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції суд першої інстанції рішенням від 07.06.2021 у даній справі в позові ТзОВ «Тотус» відмовив.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПС» б/н від 21.03.2021 (вх. № 01-05/1117/21 від 31.03.2021) задоволити.

2.Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2021 у справі № 921/697/20 скасувати. В задоволенні заяви ТзОВ «Тотус» про забезпечення позову відмовити.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.06.2021.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя М.Б. Желік

Суддя О.Л. Мирутенко