ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021м. ДніпроСправа № 904/6919/20

За позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гінза", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Сергієнко М.О.

Представники:

від позивача: Дєлов В.В., ордер серії АЕ №1062342, адвокат;

від відповідача: Гейко В.І., ордер АЕ № 1008380 від 18.11.2020, адвокат.

ПРОЦЕДУРА

Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гінза" про стягнення заборгованості за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у розмірі 236 347, 87 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2020 позовну заяву Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду доказів надсилання на адресу відповідача позову з додатками (поштового опису вкладення з поіменним переліком предметів).

Через канцелярію суду 20.01.2021 від Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи та усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Через канцелярію суду 12.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити КП "Дніпроводоканал" в задоволенні позовних вимог до ТОВ "Гінза" у повному обсязі.

Разом із відзивом відповідач також подав клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.02.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гінза" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено, вирішено розгляд справи № 904/6919/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 16.03.2021.

Позивач, не погодившись із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві, 19.02.2021 подав відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 16.03.2021 відкладено підготовче засідання на 05.04.2021.

Від відповідача 05.04.2020 через канцелярію суду надійшли клопотання про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання, а також клопотання про повернення позовної заяви в порядку пункту 6 статті 250, статті 174 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтоване тим, що позовну заяву підписано процесуально недієздатною особою.

Ухвалою суду від 05.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 11.05.2021; зобов`язано позивача надати суду докази повноважень представника Богаєвського О.Г. станом на 15.01.2021.

Відповідач 06.05.2021 подав до суду письмові пояснення.

На виконання умов ухвали від 05.04.2021 позивач 06.05.2021 подав витребувані судом докази, а саме: копію посадової інструкції та копію наказу.

В судовому засіданні 11.05.2021 відповідач подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 11.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 07.06.2021.

Від відповідача 01.06.2021 засобами поштового зв`язку надійшла заява про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні 07.06.2021 позивач подав додаткові пояснення щодо заяви про застосування строків позовної давності.

В ході судового засідання 07.06.2021 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 07.06.2021 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 0284 від 28.09.2015 в частині своєчасної оплати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням.

Позиція відповідача, викладена у відзиві

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на:

- необґрунтованість розрахунку КП "Дніпроводоканал" величини плати за перевищення допустимої концентрації шкідливих речовин у вересні, жовтні та листопаді 2017 року;

- безпідставність застосування водоканалом під час розрахунку величини плати за скид стічних вод у систему водовідведення з понаднормативними забрудненнями нормативних актів, не передбачених договором на водопостачання;

- пропуск позивачем строку позовної давності.

Безпідставність використання показників основного аналізу відповідач обґрунтовує тим, що ним у той же день 07.11.2017 одночасно з позивачем, у присутності його працівників, було проведено відбір проб стічних вод, які були надані ТОВ "Гінза" для паралельного аналізу в іншу незалежну лабораторію. У протоколі № 686 вимірювання показників складу та властивостей стічних вод цієї лабораторії зазначені показники паралельного аналізу, з яких вбачаються суттєві розбіжності з розмірами показників (значеннями) перевищення допустимої концентрації одних і тих же шкідливих речовин основного аналізу, проведеного лабораторією по контролю якості стічних вод підприємств водоканалу. Відповідач вказує, що водоканал не відреагував на його лист щодо суттєвих розбіжностей між показниками основного та паралельного аналізів ТОВ "Гінза". Тому використання позивачем показників вимірювання основного аналізу без проведення арбітражного відповідач вважає таким, що призвело до неправильного визначення величини плати за скид вод з понаднормативними забрудненнями.

Також, на думку відповідача, позивачем безпідставно обґрунтовано розрахунок величини плати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативними забрудненнями посиланням на Інструкцію про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затверджену наказом Держбуду України від 19.02.2002 № 37 з огляду на наступне. Позивач зазначає, що 21.05.2017 набрало чинності Розпорядження Уряду № 166-р від 10.03.2017, яким скасовано Правила № 37 та Інструкцію 37, на підставі яких було розроблено Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (далі Правила № 129). Відповідно, з 21.05.2017 неможливо було застосовувати не тільки Правила № 37 та інструкцію № 37, а й розроблені відповідно до них Правила № 129 та Інструкцію № 129. Відтак, на думку відповідача, розрахунки позивача величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за вересень, жовтень, листопад 2017 року, не підлягають застосуванню, бо розраховані на підставі не передбаченого договором нормативного акту. Тому відповідач вважає, що позивач, у порушення вимог пунктів 4, 10 договору, безпідставно здійснив розрахунок величини плати не на підставі Інструкції № 37, як це передбачено договором, а на підставі Правил № 129, що не передбачено договором. Відповідач стверджує, що розділ 8 Правил № 129 взагалі не міг бути застосований до виниклих правовідносин, бо він був розроблений на підставі Правил № 37 та Інструкції № 37, які скасовані і припинили свою дію ще 21.05.2017

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзиві

Твердження відповідача щодо необґрунтованості розрахунку величини плати за перевищення допустимих концентрації забруднюючих речовин позивач вважає таким, що викликає певні сумніви, оскільки акті відбору проб від 07.11.2017, який складено працівниками КП "Дніпроводоканал" та отримано представником відповідача, відсутні будь-які примітки про відбір проб для паралельного аналізу. Вищенаведене свідчить про неможливість встановити дотримання вимог при здійсненні паралельного відбору проб, їх транспортування і взагалі чи було їх відібрано саме 07.11.2017.

Щодо твердження відповідача про безпідставність застосування Правил № 129 при розрахунку величини плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням позивач зазначає, що Правила № 129 втратили свою чинність не з моменту коли набрали чинності Правила № 316, а з моменту набрання чинності рішення Дніпровської міської ради від 01.09.2020 № 908. Тобто до цього часу Правила № 129 були чинними та обов`язковими до виконання.

Також вказав на необґрунтованість тверджень позивача щодо пропуску строку позовної давності зважаючи на те, що за висновками Касаційного господарського суду в аналогічних справах плата за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням визнана такою, що випливає з договірних відносин та норм правил і є грошовим зобов`язанням, а не оперативно господарською санкцією.

Позиція відповідача, викладена у заяві про застосування строків позовної давності

Відповідач вважає, що звернувшись з позовом до ТОВ "Гінза" про стягнення заборгованості зі сплати за скид понаднормативних забруднень за вересень, жовтень та листопад 2017 року в сумі 236 347, 87 грн та подавши позовну заяву до суду лише 22.12.2020, позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якої заявляється відповідачем.

В обґрунтування заяви про застосування строку позовної давності відповідач зазначає, що плата за надання позивачем послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення за листопад 2017 року повинна відповідно до вимог пункту 4.8 договору обов`язково включати і розмір плати за скид понаднормативних забруднень у вересні, жовтні та листопаді 2017 року, які виявлені в листопаді 2017 року.

Величина плати за перевищення допустимої концентрації шкідливих речовин була розрахована позивачем і повідомлена відповідачу ще 13.12.2017 листом № 14640/24-14 від 13.12.2017.

Тому, на думку відповідача, за послуги водоканалу у розрахунковому місяці листопаді 2017 року абонент ТОВ "Гінза" на підставі пункту 4.8 договору повинен був розрахуватись з позивачем не пізніше 15.12.2017 і ця плата за надані водоканалом послуги згідно з пунктом 4.4 договору повинна була включати в тому числі й плату за перевищення допустимої концентрації шкідливих речовин у вересні, жовтні та листопаді 2017 року.

Тож, відповідач стверджує, що право водоканалу на позов до відповідача для стягнення заборгованості з оплати послуг за перевищення допустимої концентрації шкідливих речовин у вересні, жовтні та листопаді 2017 року виникло вже з наступного дня, після кінцевої дати сплати послуг за листопад 2017 року - тобто з 16.12.2017.

За таких обставин відповідач вважає, що трирічний строк позовної давності щодо стягнення плати за перевищення допустимої концентрації шкідливих речовин у вересні, жовтні та листопаді 2017 року спливає 16.12.2020, а з позовом до ТОВ "Гінза" водоканал звернувся через 6 днів після 16.12.2020, тільки 22.12.2020, тобто після спливу строку позовної давності.

Тому відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити позивачу в позові.

Позиція позивача, викладена у додаткових поясненнях щодо заяви про застосування строків позовної давності

Позивач вважає посилання відповідача на пункти 4.4 та 4.8 договору, як на підстави для застосування строків позовної давності, хибним та таким, що не відповідає дійсності з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4.4 договору водоканал визначає об`єми наданих послуг, розмір плати за скид понаднормативних забруднень та розмір оплати послуг, і при цьому відповідачу надаються два акта-рахунка приймання наданих послуг. Відповідно до пункту 2.1 договору під послугами розуміється надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Пунктом 7.2.1 договору передбачено обов`язок відповідача вчасно оплачувати у встановлений договором строк послуги та інші нарахування згідно умов договору та законодавства. Відповідно до пункту 4.10 договору плата за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням здійснюється не пізніше 10 днів з дати отримання листа-повідомлення та рахунку.

Рахунок № 113216 на суму 236 347, 87 грн було направлено листом № 3244/2614 від 11.04.2018. Отже, відповідач повинен був розрізняти між собою акти-рахунки за послуги водопостачання та водовідведення та рахунок за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням.

Також позивач звертає увагу, що рахунок за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням було направлено листом від 11.04.2018 і сплатити його необхідно було не пізніше 10 днів з дати отримання, тобто строк позовної давності у відповідності до статті 261 Цивільного кодексу України починається на 11-ий день з дати отримання рахунка та у разі його не оплати. За таких умов та враховуючи проходження звичайного листа від відправника до отримувача приблизно протягом трьох днів, позивач вважає, що лист відповідачем отримано 14.04.2018 + 10 днів = 24.04.2018. Тому, на думку позивача, відлік строку позовної давності почався з 25.04.2018 і мав би скінчитись 25.04.2021. А в такому випадку звернення до суду 22.12.2020 цілком вкладається у строк позовної давності.

Крім того, позивач наголошує, що відповідачем вже зазначалось про строки позовної давності у своєму відзиві на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

28.09.2015 між Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (далі водоканал, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гінза" (далі абонент, відповідач) укладено договір № 0284 на надання послуг централізованого питного водопостачання та водовідведення (далі договір), за умовами пункту 2.1 якого водоканал зобов`язується надавати абоненту послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а абонент зобов`язується оплачувати послуги в порядку і на умовах, визначених договором та чинним законодавством.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що місцем надання послуг водоканалом абоненту є точка розподілу, визначена сторонами в акті визначення точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (додаток № 1 до договору).

Об`єкти абонента, на які надаються послуги за договором, та їх адреси визначені в додатку № 2 до договору (п. 2.3 договору).

Пунктом 3.15 договору передбачено, що абонент, на балансі якого знаходяться мережі водовідведення, несе відповідальність за порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин в стічних водах, які скидають до вказаних мереж субабоненти, орендарі, суборендарі.

Допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах встановлені рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015 "Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська" та наводяться в додатку № 4 до договору.

Згідно з пунктом 3.16 договору нарахування проводяться по нормативу плати за очищення 1 куб. м стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Для визначення вмісту забруднень у стічних водах використовуються як дані лабораторії водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями, акредитованими у даній галузі (п. 3.18 договору)

Пунктом 3.19 договору встановлено, що плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь об`єм стічних вод, скинутих абонентом протягом календарного місяця, коли було зафіксоване перевищення допустимої концентрації. У випадку повторного встановлення факту перевищення ДК забруднюючих речовин - три календарних місяця (місяця, у якому відібрана проба і було зафіксовано перевищення ДК, та двох попередніх).

Відповідно до пункту 4.4. договору, виходячи з даних звітів про контрольні показники приладів і засобів обліку розрахункового місяця, наданих абонентом водоканалу (пункт 4.3. договору), а також актів обстежень, водоканал визначає об`єм наданих абоненту послуг за розрахунковий місяць, розмір плати за скид понаднормативних забруднень та розмір оплати послуг за цей розрахунковий місяць та надає абоненту, не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, два примірника акту-рахунку приймання наданих послуг, підписаних уповноваженою особою та скріплених печаткою водоканалу. Абонент зобов`язаний самостійно отримувати від водоканалу два примірника актів-рахунків прийняття наданих послуг.

У пункті 4.10 договору зазначено, що величина плати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативними забрудненнями розраховується згідно Інструкції № 37. Така оплата здійснюється абонентом не пізніше 10 днів з дати отримання листа-повідомлення рахунку.

Пунктом 5.1 договору визначено, що між водоканалом та абонентом встановлюється межа відповідальності за стан і експлуатацію водопровідних мереж згідно Правил № 190, відповідно до акту визначення точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (додаток № 1 до договору) та Генерального плану об`єкту в масштабі 1:500 з нанесеними на ньому водопровідною та каналізаційною мережами та випусками до каналізації водоканалу.

Згідно з пунктом 6.1 договору водоканал має право, зокрема: проводити технічні та профілактичні огляди водопровідних і каналізаційних мереж абонента, знімати контрольні показники приладів і засобів обліку на них та виявляти нераціональне використання води питної (пп. 6.1.1); складати акти з приписом щодо усунення порушень абонентом вимог чинного законодавства у сфері водопостачання, водовідведення та умов договору при їх виявленні з визначенням строку на їх усунення. Невиконання припису водоканала, що стосується порушень правил обліку послуг, є підставою для нарахувань згідно п. 3.3 Правил № 190.

Акт складається представником водоканалу і підписується його представником та представником абонента. Якщо абонент (його представник) відмовляється підписати такий акт, то він підписується представником водоканалу одноосібно, про що в акті робиться відповідний запис про таку відмову з зазначенням прізвища, посади представника абонента, який відмовився від підпису. У такому випадку акти обстежень, підписані представником водоканалу в односторонньому порядку, вважаються дійсними та є підставою для нарахувань об`ємів спожитих послуг (пп. 6.1.2).

Підпунктами 7.2.5, 7.2.8 договору передбачено, що абонент зобов`язаний забезпечити безперешкодний доступ до мереж, арматури, засобів обліку, розподільчих систем та іншого обладнання водопостачання та водовідведення абонента представників водоканалу, за наявності в них відповідного посвідчення, для контролю за технічним станом, за рівнем споживання води питної, а також для виконання відключення і обмеження водопостачання та водовідведення; не перешкоджати здійсненню контролю інженерного обладнання в приміщеннях абонента, перевірки допустимих концентрацій (ДК) забруднюючих речовин в стічних водах абонента і т.д. Не перевищувати рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах та нести відповідальність за якісний склад стічних вод.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками, і в частині надання послуг діє до 28.09.2018, а в частині їх оплати - до повного виконання (п. 9.1 договору).

За умовами пункту 9.2 договору всі правовідносини, що виникають з договору та не врегульовані ним, регламентуються відповідними нормами законодавства України, зокрема Правилами № 190, Інструкцією № 37, Правилами № 37, тощо, а також застосовуваними до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2017 представниками Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради інженерами з якості Мірзоєвою Л.В., Ващенко О.К. та Мельничук С.Н. у присутності уповноваженого представника відповідача завгоспа Загорулько С.Г. було проведено відбір проб стічних вод у каналізаційних мережах абонента по вул. Робоча, 23в, про що складено акт від 07.11.2017 (арк. с. 23). Вказаний акт підписано представником відповідача без заперечень і зауважень та отримано ним копію цього акту.

Для визначення вмісту забруднень у стічних водах лабораторією позивача по контролю якості стічних вод підприємств проведено вимірювання показників складу та властивостей відібраної разової проби стічних вод відповідача.

За результатами дослідження, проведеного у період 07 листопада 13 листопада 2017 року, оформленого протоколом вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (арк. с. 26-27), в пробі було виявлено перевищення допустимих концентрацій шкідливих речовин по показникам завислі речовини, сухий залишок, азот амонійний, ХСК, БСК та ортофосфати.

На підставі вищевказаного протоколу, відповідно до пункту 8.6 Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська, затверджених рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015, позивачем був здійснений розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням за вересень, жовтень та листопад 2017 року та нараховано плату за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах у розмірі 236 347, 87 грн (арк. с. 29). Вказаний розрахунок був направлений позивачем на адресу відповідача супровідним листом № 14640/24-14 від 13.12.2017 (арк. с. 28)

На оплату нарахування за перевищення допустимої концентрації (ДК) забруднюючих речовин позивачем виставлено відповідачу рахунок № 113216 від 31.12.2017 на суму 236 347, 87 грн (арк. с. 31).

Рахунок № 113216 від 31.12.2017 (поряд з іншими рахунками), а також акти звіряння за скид понаднормативних забруднень № 376060 та № 376061 від 21.03.2018 (у двох примірниках) були направлені позивачем відповідачу 11.04.2018 супровідним листом № 3244/2614 від 11.04.2018 (арк. с. 30).

Відповідач у встановлений договором строк нарахованої позивачем плати в розмірі 236 347, 87 грн за скид стічних вод у систему водовідведення з понаднормативними забрудненнями не оплатив.

Тож, посилаючись на виявлення при відборі проби у каналізаційних мережах відповідача перевищення допустимих концентрацій шкідливих речовин, що породжує обов`язок відповідача сплатити підвищену плату за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, та несплату останнім відповідного рахунку на суму 236 347, 87 грн, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на: необґрунтованість розрахунку позивача величини плати за перевищення допустимої концентрації шкідливих речовин у вересні, жовтні та листопаді 2017 року; безпідставність застосування позивачем під час розрахунку величини плати за скид стічних вод у систему водовідведення з понаднормативними забрудненнями нормативних актів, не передбачених договором на водопостачання; пропуск позивачем строку позовної давності.

Наведені обставини і зумовили виникнення даного спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 19 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" встановлено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Як вбачається з наведених судом фактичних обставин, між сторонами склалися відносини з надання послуг водопостачання та водовідведення, які регулюються умовами укладеного договору, нормами Цивільного кодексу України, а також спеціальними підзаконними нормативними актами, зокрема, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (Правила № 37), Правилами приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (Правила № 129), Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів тощо (Інструкція № 37) та Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення.

Щодо суми боргу

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища закріплено, що екологічні нормативи розробляються і вводяться в дію центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та іншими уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства України.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 19.02.2002 № 37 "Про затвердження Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 402/6690, затверджено відповідні Інструкцію (далі Інструкція № 37) та Правила (далі Правила № 37), які визначають підстави для стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів.

Згідно з пунктом 1.5 Правил приймання на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів Водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту (далі - місцеві Правила приймання), у яких установлюються допустимі концентрації (далі - ДК) для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися Підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод Підприємств у міську каналізацію.

Місцеві Правила приймання згідно з Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням Водоканалів після погодження з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоров`я України. Місцеві Правила приймання є обов`язковими для всіх Підприємств, яким Водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради (п. 1.6 Правил № 37).

Статтею 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" передбачено, що скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови дотримання нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Місцеві правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту встановлюють вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту.

Місцеві правила розробляються на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод, здійснення контролю за якістю питної води належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015 затверджені Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємства в систему каналізації м. Дніпропетровська (далі Правила № 129), що поширюються на КП "Дніпроводоканал" та підприємства, установи, організації усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців, що скидають усі види стічних вод у комунальну систему каналізації міста (п. 1.2 Правил № 129).

У пункті 1.5 Правил № 129 зазначено, що Правила встановлюють вимоги до підприємств, які скидають свої стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки підприємств і водоканалу, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Пунктами 2.1.2, 2.1.3 Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська встановлено, що водоканал має право згідно графіку відбору контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств; пред`являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням нормативу плати за очищення та коефіцієнт кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень при порушенні Правил приймання.

Відповідно до пункту 2.1.6 Правил № 129 водоканал має право здійснювати позаплановий (в будь-яку годину доби), непогоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються, та застосовувати на підставі результатів контролю (при виявленні порушень Правил приймання та умов договору на надання послуг водопостачання та водовідведення) відповідні заходи.

Згідно з пунктами 2.4.4, 2.4.5, 2.4.8 Правил № 129 встановлено, що підприємства зобов`язані дотримуватись встановлених водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства; сплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників; забезпечувати можливість проведення уповноваженими представниками водоканалу у будь-який час доби обстеження роботи локальних очисних споруд (далі ЛОС) та контролю за скиданням стічних вод к міську каналізаційну мережу, включаючи надання необхідних документів, визначених цими Правилами приймання та Правилами користування, надавати допомогу при відборі проб стічних вод та вивченні режиму їх скиду.

За приписом пункту 3.2 Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська підприємство несе відповідальність за якість стічних вод, які скидає у міську каналізаційну мережу.

Згідно з пунктом "є" частини 2, частини 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Пунктом 7.12 Правил № 129 встановлено, що відбір разових проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується в актах (додатки 3, 5), які підписують як представник водоканалу, так і представник підприємства; такий акт має юридичну силу і є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень (у разі виявлення перевищення допустимої концентрації).

Пунктами 7.22, 7.23 Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська передбачено, що при виявленні перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин, встановлених Правилами приймання та договором, водоканал у 15-денний строк після закінчення аналізу направляє підприємству лист-повідомлення про перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах та протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод; після формування рахунку за послуги водопостачання та водовідведення за місяць, у якому були відібрані проби, направляє підприємству листом-попередженням розрахунок плати за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин з подальшим стягненням у наступному місяці плати за скид понаднормативних забруднень; підприємство зобов`язано оплатити наданий водоканалом сформований рахунок у 10-денний строк з моменту його отримання.

Згідно з пунктом 8.6 Правил № 129 плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством за місяць; у випадку повторного встановлення факту перевищення забруднюючих речовин - три календарних місяці (місяця, в якому відібрана проба і було зафіксовано перевищення ДК та двох попередніх).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, враховуючи визначений сторонами у пункті 4.10 договору порядок та строки здійснення плати за скид стічних вод у систему водовідведення з понаднормативними забрудненнями, строк оплати відповідачем рахунку № 113216 від 31.12.2017 на суму 236 347, 87 грн є таким, що настав.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів на підтвердження оплати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення за актом від 07.11.2017 на суму 236 347, 87 грн відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами.

Щодо заперечень відповідача

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на безпідставність застосування водоканалом під час розрахунку величини плати за скид стічних вод у систему водовідведення нормативних актів, не передбачених договором на водопостачання, зокрема, Правил № 129, розроблених на підставі Правил № 37 та Інструкції № 37.

Таке твердження відповідача ґрунтується на тому, що пунктом 4.10 договору передбачено розрахунок величини плати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативними забрудненнями згідно з Інструкцією № 37. В той час як з 21.05.2017 набрало чинності розпорядження уряду № 166-р від 10.03.2017, якими скасовано Правила № 37 та Інструкцію № 37, тому вказані нормативні акти, а також розроблені відповідно до них Правила № 129 та Інструкцію № 129 неможливо було застосовувати з 21.05.2017.

Слід зауважити, що судом було враховано, що загальнодержавні Правила і Інструкція № 37 скасовані розпорядженням Кабінету Міністрів України № 166-р від 10.03.2017. Втім, розглядаючи справу, суд керувався, зокрема Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002 (далі - Правила № 37), Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 (далі Інструкція № 37), рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015 "Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська", з огляду на таке.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 у справі № 160/2282/19, частково залишеним в силі постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019, встановлено, що: "рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 № 129 затверджено Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська.

У відповідності до пункту 1.1 Правил № 129, вони розроблені відповідно до статей 1, 2, 3, 5, 8, 39, 42, 44, 70, 95, 99, 110, 111 Водного кодексу України (із змінами і доповненнями); статей 1-3, 5, 16, 19, 24, 31-35, 39-41, 47, 51, 68-70 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами і доповненнями); ст.ст. 30, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статей 19, 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", пунктів 1, 5, 8, розділу 1, пунктів 21 розділу 1, пунктів 21 розділу 3, пунктів 33, 34, розділу 6 Основних напрямків державної політики України у галузі охорони довкілля, використання природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки, затверджених постановою ВРУ від 05.03.1998 №188/98-ВР; Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999 № 465, Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, Правил прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, відповідно пунктів 1.2, 1.4, 2.3, розділів 3-5, 11-15, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства країни від 27.06.2008 № 190, а також з основними положеннями та нормативами Будівельних норм і правил "Каналізація". Зовнішні мережі та споруди" (БНіП 2.04.03-85, крім п.6.2).

Згідно із пунктом 1.2 Правил № 129, останні поширюються на Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" та підприємства, установи, організації усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців, що скидають усі види стічних вод у комунальну систему каналізації міста (крім балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження).

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 166-р скасовано наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 19.02.2002 року № 37, яким затверджено Інструкцію про встановлення та стягнення сплати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, як такі, що втратили актуальність та встановлюють регуляторні бар`єри. Вказане розпорядження Кабінету Міністрів України набрало чинності 21.05.2017.

Поряд з цим, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 18.05.2017 № 2047-VIII, внесено до Закону зміни, зокрема, розділ III доповнено статтею 13-1 наступного змісту: "У населених пунктах, популяційний еквівалент яких становить 2 тисячі і більше, впровадження централізованого водовідведення є обов`язковим. Якщо будівництво та впровадження системи централізованого водовідведення матиме негативний вплив на навколишнє природне середовище або пов`язане з надмірними витратами, повинні використовуватися індивідуальні або інші відповідні системи, які забезпечують такий самий рівень захисту навколишнього природного середовища, відповідно до нормативів, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови дотримання нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Місцеві правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту встановлюють вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту. Місцеві правила розробляються на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ фізичних і юридичних осіб до затверджених місцевих правил. Місцеві правила включають: основні вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту підприємствами централізованого водовідведення; популяційний еквівалент населеного пункту; основні вимоги щодо скидання стічних вод до систем централізованого водовідведення суб`єктами господарювання; вимоги щодо якості і режиму скидання стічних вод; визначення механізму контролю за скиданням стічних вод; розмір плати, що справляється із суб`єктів господарювання за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення та за порушення вимог щодо якості і режиму скидання стічних вод; визначення механізму компенсації власнику мереж, споруд, устаткування системи централізованого водовідведення відповідного населеного пункту витрат на відновлення таких мереж, споруд, устаткування, зумовлених їх пошкодженням чи руйнуванням внаслідок порушення вимог щодо скидання стічних вод; інші вимоги, передбачені законом. Місцеві правила не можуть передбачати обов`язок фізичних чи юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також надавати повноваження органам державної влади, органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам, підприємствам, установам, організаціям, утвореним такими органами, щодо видачі дозвільних документів".

З припису вказаної статті, серед іншого, слідує про неможливість передбачення місцевими правилами обов`язку фізичних чи юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також надання повноваження органам державної влади, органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам, підприємствам, установам, організаціям, утвореним такими органами, щодо видачі дозвільних документів.

З розділу ІІ відміченого Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" № 2047-VIII слідує, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

21.06.2017 зазначений закон набрав чинності.

Відтак, у шестимісячний строк, тобто до 21.12.2017 включно, Кабінету Міністрів України визначено обов`язок привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

За статтею 11 Закону, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади беруть участь у розробленні та реалізації державної політики у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення в межах своїх повноважень, визначених законами України.

У відповідності до пунктів 1, 2, 4 "Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 № 197, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України. Мінрегіон є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну регіональну політику, державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства, а також забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива. Мінрегіон у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Мінрегіон відповідно до покладених на нього завдань: 1) визначає пріоритетні напрями розвитку відповідних сфер; 2) затверджує: порядки, норми і правила у сфері житлово-комунального господарства, житлової політики, благоустрою населених пунктів, поводження з побутовими відходами, поховання, увічнення пам`яті жертв війни та політичних репресій; порядок розроблення та затвердження технічних умов у сфері питної води та питного водопостачання; інструкцію з проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна; регламенти енергетичного аудиту об`єктів житлової та соціальної сфери, у визначених законом випадках форму типових договорів у сфері житлово-комунального господарства; індекси балансової вартості об`єктів житлового фонду.

Виходячи з положень норм статей 11, 13-1 Закону та пунктів 1, 2, 4 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, в їх сукупності, на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок забезпечити приведення Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України своїх нормативно-правових актів у відповідність із Законом, і зокрема, нормативно-правових актів, що стосуються питань Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення.

Наказом № 316 від 01.12.2017 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України затверджено Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення. Згідно з пунктом 3 наказу він набирає чинності з дня його офіційного опублікування.

02.02.2018 року вказаний наказ набрав чинності.

Таким чином, на виконання вимог Закону № 2047-VIII Кабінетом Міністрів України забезпечено, а Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України приведено свої нормативно-правові акти у відповідність із Законом, зокрема, шляхом прийняття наказу № 316.

У відповідності до пунктів 1-4 наказу, Правила розроблено з метою: захисту здоров`я персоналу систем збирання, відведення стічних вод та очисних споруд; запобігання псуванню обладнання систем водовідведення, очисних і суміжних з ними підприємств; гарантування безперебійної в межах регламентних норм роботи споруд очищення стічних вод та обробки осадів; гарантування, що скиди стічних вод з очисних споруд не спричинять згубного впливу на навколишнє середовище; гарантування, що осад може бути утилізований у безпечний і прийнятний для навколишнього середовища спосіб. Ці правила поширюються на суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод) (далі - виробники), на юридичних осіб незалежно від форм власності та відомчої належності, фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення або безпосередньо у каналізаційні очисні споруди.

На підставі цих Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення. Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виробників та споживачів.

За частинами 5, 6 статті 13-1 Закону, місцеві правила розробляються на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

З огляду на наведене, правове питання затвердження органами місцевого самоврядування місцевих правил, які є обов`язковими для виробників та споживачів, пов`язано з встановленими процедурами та наданими повноваженнями відповідним органам місцевого самоврядування щодо затвердження таких правил.

Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що на момент прийняття Дніпропетровською міською радою Правил № 129, загальнодержавні "Правила прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України" № 37 та "Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів" були чинними, а отже вказані місцеві правила прийняті відповідно до вимог законодавства.

Правила № 37 встановлювали загальні вимоги, які повинні були враховуватися при розробці місцевих правил стічних вод та надавали можливість розробляти місцеві правила приймання стічних вод, в яких самостійно визначати допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, а також відображати місцеві особливості приймання стічних вод у міську каналізацію.

Аналогічне положення міститься і у чинних, наразі, Правилах № 316, а саме: в пункті 4 Розділу 1 ("На підставі цих Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення.")

З аналізу вищевикладеного вбачається, що місцеві правила приймання стічних вод є самостійним керівним нормативним документом у сфері приймання стічних вод у міську каналізацію, а значить вони не пов`язанні з дією, зокрема в часі, із скасованими загальнодержавними "Правилами прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України" № 37 та "Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів".

Отже, втрата чинності загальнодержавних правил та інструкції не має наслідком припинення дії місцевих правил приймання стічних вод.

Відповідно до частини 6 статті 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", у разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 № 129 затверджено Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська, тобто вказаним рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради було затверджено місцеві правила приймання стічних вод.

Ні Закон України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" у новій редакції, ні Правила № 316, ні жодні інші нормативно-правові акти не передбачають положень про скасування чи нечинність місцевих правил приймання стічних вод, які діяли до відповідних змін у законодавстві.

Таким чином, враховуючи, що рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про затвердження Правил № 129 не скасовувалось, суд дійшов висновку, що Правила № 129 у спірних правовідносинах були обов`язковими до виконання.".

Крім того, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 у справі № 904/598/19, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.07.2019 та постановою Верховного Суду від 26.09.2019, також встановлено, зокрема, таке:

- "рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 № 129 було затверджено Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (далі Правила № 129), яке було прийнято на виконання вимог законодавства у галузі питного водопостачання та водовідведення, яке діяло на той час. Зазначені Правила поширюються на КП "Дніпроводоканал" та підприємства, установи, організації усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців, що скидають усі види стічних вод у комунальну систему каналізації міста (крім балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження) (пункт 1.2 Правил № 129).".

Також судами зроблено висновок про те, що на час прийняття Правил № 129 загальнодержавні Правила № 37 та Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів були чинними, а отже вказані місцеві правила прийняті відповідно до вимог законодавства. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що Правила № 129 були прийняті з дотриманням вимог чинного на час їх прийняття законодавства, є чинними, їх дія поширюється на КП "Дніпроводоканал" та підприємства, установи, організації усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців, що скидають усі види стічних вод у комунальну систему каналізації міста.

Суд також відзначає, що відповідно до пункту 8 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 920/528/19 від 05.06.2020 за наявності затверджених місцевих правил приймання стічних вод на дату набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" (21.06.2017), на період розроблення їх нової редакції з урахуванням вимог статті 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", діють місцеві правила в частині, що не суперечить Правилам № 316.

В даній постанові зазначено також, що: "За змістом абзацу 6 статті 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" у разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У Правилах № 316 не встановлено і не може бути встановлено ДК, які забезпечують досягнення усіх цілей для кожного населеного пункту України. На загальнодержавному рівні це зроблено для ДК, дотримання яких забезпечує захист здоров`я персоналу систем збирання, відведення стічних вод та очисних споруд, запобігання псуванню обладнання систем водовідведення, очисних і суміжних з ними підприємств, гарантування безперебійної в межах регламентних норм роботи споруд очищення стічних вод та обробки осадів, гарантування, що скиди стічних вод з очисних споруд не спричинять згубного впливу на навколишнє середовище, гарантування, що осад може бути утилізований у безпечний і прийнятний для навколишнього середовища спосіб (пункту 1 Правил № 316). Для кожного конкретного населеного пункту ДК розраховуються, виходячи з вимог регламенту роботи конкретних каналізаційних очисних споруд, норм гранично допустимих скидів, що встановлені органами екологічного нагляду для виробників послуг з водовідведення (позивача), норм вмісту важких металів в осадах, які утворюються в процесі очищення стічних вод на конкретних каналізаційних очисних спорудах тощо. Отже, обґрунтованими є доводи скаржника про те, що на період розроблення нової редакції місцевих правил приймання стічних вод, діють місцеві правила, що не суперечать чинним нормам законодавства із застосування ДК, які розраховані для забезпечення встановлених підприємству нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Гранично-допустимі концентрації забруднюючих речовин, що можуть скидатися підприємствами у систему каналізації міста Суми, визначені у місцевих Правилах № 539, не перевищують показників, закріплених у Правилах № 316. Отже, в частині їх визначення у стічних водах відповідача до прийняття рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.01.2019 № 4 "Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми (нових місцевих правил) застосуванню підлягають норми Правил № 539.".

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, 10.09.2020 на підставі рішення Дніпровської міської ради № 908 від 01.09.2020 набрали чинності нові Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення (опубліковані 10.06.2020 в газеті "Наше місто" за № 37 (4084/1)).

Пунктом 4 вказаного рішення визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міської ради від 19.05.2015 № 129 "Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська".

Тобто Правила № 129 втратили свою чинність з моменту набрання чинності рішення Дніпровської міської ради № 908 від 01.09.2020, а не з моменту, коли набрали чинності Правила № 316.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Правил № 316 у разі визначення ДК забруднюючої речовини в стічних водах, за ДК у каналізаційній мережі приймають ДК, визначені місцевими правилами приймання, а за їх відсутності відповідно до вимог до складу та властивостей стічних вод, що скидаються до системи централізованого водовідведення, для безпечного їх відведення та очищення на КОС згідно з додатком 4 до цих Правил.

Таким, чином вказаним пунктом чітко зазначено, що ДК забруднюючих речовин, які встановлені в Правилах № 316 застосовуються у випадку відсутності місцевих правил приймання стічних вод або ж відсутності у місцевих правилах затверджених ДК забруднюючих речовин.

На момент проведення позивачем лабораторного аналізу на предмет визначення ДК забруднюючих речовин у стічних водах відповідача, відібраних 07.11.2017, були чинні місцеві Правила № 129, якими затверджено відповідні ДК забруднюючих речовин. Отже, застосовуватись повинні ДК, які зазначені саме в Правилах № 129.

Тож, Правила № 129 на момент виникнення спірних правовідносин були чинними, а встановлені ними приписи обов`язковими до виконання суб`єктами, визначеними у цих Правилах, у тому числі відповідачем.

Розділом 7 Правил № 129 визначено порядок контролю за скидом стічних вод у каналізацію міста і заходи впливу за порушення правил.

Відповідно до пункту 7.11 Правил № 129 з метою контролю якості стічних вод підприємств водоканал здійснює відбір разових (контрольних) проб. Ці проби характеризують склад та властивості стічних вод і відповідність фактичних концентрацій забруднюючих речовин допустимим. Виявленні в цих пробах перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах (ДК) є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень.

Як визначено в пункті 1.4 цих Правил, разова (контрольна) проба - це окрема проба, яку відбирають довільно (стосовно часу) з об`єму стічної води підприємства.

Згідно з пунктом 7.12 Правил № 129 відбір разових проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується у актах (додатки 3, 5), які підписують як представник водоканалу, так і представник підприємства. Акти складаються у двох примірниках - для водоканалу та підприємства. Обов`язково робиться примітка про отримання підприємством свого екземпляра акту. Такий акт має юридичну силу і є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень (у разі виявлення перевищення допустимої концентрації).

За призначенням з разової (контрольної) проби виконують основний, паралельний та арбітражний аналізи (п. 7.14 Правил № 129).

Основний аналіз аналіз якості стічних вод підприємства, за результатами якого робиться висновок щодо якісних показників, наявності або відсутності в стічних водах підприємства перевищення ДК; паралельний аналіз аналіз проби, відібраної одночасно з пробою, призначеною для основного аналізу.

Основний аналіз виконує лабораторія водоканалу (п. 7.14.1 Правил № 129).

Паралельний аналіз виконує підприємство у будь-якій лабораторії, атестованій у даній галузі (або у своїй лабораторії при її наявності). Проби відбираються за одночасною присутністю представників водоканалу та підприємства. В актах робиться примітка про відбір проб для виконання паралельного аналізу (п. 7.14.2 Правил №129).

Відповідно до п. 7.14.3 Правил № 129 у разі розбіжностей основного та паралельного аналізів у межах похибки методик вимірювання інгредієнтів приймається значення основного аналізу. Якщо розбіжності перевищують похибки, які зазначені у відповідних методиках, проводиться арбітражний аналіз проби.

Арбітражний аналіз проводиться лише стосовно тих інгредієнтів, за якими виникли розбіжності.

З цією метою:

- при відборі стічних вод проба маркується та оклеюється паперовою стрічкою, опечатується водоканалом і зберігається у холодильній шафі водоканалу від 2-х діб до одного місяця (згідно методик вимірювання інгредієнтів);

- маркувальна паперова стрічка повинна містити наступну інформацію: назва підприємства, дата та час відбору, номер контрольного колодязя, посада, прізвище та підпис представників підприємства та водоканалу;

- при надходженні проби у лабораторію водоканалу для її зберігання у журналі реєстрації проб обов`язково робиться запис про цілісність опечатування проби;

- про встановлений факт перевищення результатів аналізів водоканал повідомляє підприємство факсом або телефонограмою та інформує про остаточну дату розпечатування проби (згідно вимог МВВ) для проведення арбітражного аналізу;

- до відкриття проб підприємство надає на адресу водоканалу попередню інформацію (факсом або телефонограмою) щодо результатів вимірювання, виконаних своєю або іншою лабораторією;

- відкриття проби для арбітражного аналізу та проведення вимірювань проводиться у присутності представників водоканалу, підприємства та незалежної лабораторії. Відкриття проби для арбітражного аналізу оформлюється відповідним актом згідно з додатком № 6 (п. 7.14.4 Правил № 129).

Матеріали даної справи свідчать, що представниками водоканалу (позивача) 07.11.2017 за місцем надання послуг водоканалом абоненту ТОВ "Гінза" (по вул. Робоча, 23в) у присутності уповноваженого представника відповідача було виконано відбір разової проби стічних вод для основного аналізу з метою контролю їх складу та якості, що зафіксовано в акті відбору проб стічних вод від 07.11.2017 (арк. с. 23-24), який підписано як представниками позивача, так і представником відповідача без будь-яких заперечень та зауважень з боку останнього. В акті зроблено примітку про отримання представником відповідача примірника акту абонента.

Зазначені дії позивача відповідають вимогам Правил № 129, зокрема пунктам 2.1.6, 7.11, 7.12.

Заперечуючи проти позову, відповідач також зазначає про безпідставне прийняття позивачем для розрахунку величини плати за перевищення допустимої концентрації шкідливих речовин показників основного аналізу. Наведене заперечення обґрунтоване тим, що у той же день (07.11.2017) відповідачем одночасно з позивачем, у присутності представників водоканалу, було проведено відбір стічних вод для проведення паралельного аналізу в іншій незалежній лабораторії, а саме Лабораторії моніторингу вод Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України. У протоколі № 686 вимірювання показників якості стічної води цієї лабораторії (арк. с. 71) зазначені показники паралельного аналізу, з яких вбачаються суттєві розбіжності з розмірами показників (значеннями) перевищення допустимої концентрації одних і тих же шкідливих речовин основного аналізу, проведеного лабораторією позивача по контролю якості стічних вод підприємств.

Згідно з пунктом 7.14 Правил № 129 за призначенням з разової проби виконують основний, паралельний та арбітражний аналізи. Об`єм відібраної разової проби повинен бути достатнім для виконання основного, паралельного та арбітражного аналізів (згідно методик вимірювання інгредієнтів) (п. 7.16 Правил № 129).

Основний аналіз виконує лабораторія водоканалу. Паралельний аналіз виконує підприємство у будь - якій лабораторії, атестованій у даній галузі (або у своїй лабораторії при її наявності). Проби відбираються за одночасною присутністю представників водоканалу та підприємства. В актах робиться примітка про відбір проб для виконання паралельного аналізу.

При цьому, у пункті 1.4 Правил № 129 визначено, паралельним аналізом є аналіз проби, відібраної одночасно з пробою, призначеною для основного аналізу.

Основний та паралельний аналізи стічних вод здійснюються з різних разових проб цих вод, відібрання яких повинно здійснюватись одночасно, з обов`язковою присутністю представників водоканалу та підприємства, і об`єм відібраної разової проби як для основного, так і для паралельного (арбітражного) аналізу повинен бути достатнім для його проведення та відповідати обсягам, визначеним у таблиці № 1 до Інструкції про порядок відбору проб для контролю якості стічних вод підприємств, яка є додатком № 4 до Правил № 129.

Однак, ініціювання проведення паралельного та арбітражного аналізів разових проб стічних вод є виключним правом абонента, а не обов`язком водоканалу. Тому у випадку відбору разової проби для виконання паралельного аналізу в акті відбору проб стічних вод робиться відповідна примітка.

Доказів використання відповідачем вказаного права матеріали справи не містять. З огляду на наведене судом не приймаються заперечення відповідача щодо безпідставності прийняття позивачем для розрахунку величини плати за перевищення допустимої концентрації шкідливих речовин у вересні, жовтні та листопаді 2017 року показників основного аналізу та не проведення позивачем дослідження арбітражної проби. А наданий відповідачем протокол № 686 вимірювання показників стічної води, пробу якої відібрано 07.11.2017 у контрольному колодязі господарсько-побутових стічних вод ТОВ "Гінза", не може вважатись належним та допустимим доказом проведення паралельного аналізу стічних вод з огляду на недотримання відповідачем вимог Правил № 129 щодо порядку відібрання разової проби для відповідного аналізу. Тож, розбіжності в показниках стічних вод, на які посилається відповідач, не можуть вважатись підставою для проведення арбітражного аналізу.

Отже, відповідачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, та не спростовано доводів позивача, наведених в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Згідно з пунктом 7.12 Правил № 129 підписаний уповноваженими представниками водоканалу та підприємства акт відбору проб стічних вод, примірник якого отримано підприємством, є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень (у разі виявлення перевищення допустимої концентрації).

Відповідно до пункту 7.19 Правил № 129 при відсутності результатів паралельного аналізу, незгоді підприємства з порядком виконання арбітражного аналізу чи з застосуванням його результатів, усі розрахунки виконуються за результатами основного аналізу (виконаного лабораторією Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради).

Основний аналіз було виконано лабораторією водоканалу, за результатами якого виявлено перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин по показникам завислі речовини, сухий залишок, азот амонійний, ХСК, БСК та ортофосфати, що зафіксовано у протоколі вимірювання показників, на підставі якого здійснено розрахунок величин плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за вересень-листопад 2017 року та виставлено відповідачу рахунок на суму 236 347, 87 грн.

Пунктами 7.22, 7.23 Правил № 129 передбачено, що при виявленні перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин, встановлених Правилами приймання та договором, водоканал у 15-денний строк після закінчення аналізу направляє підприємству лист-повідомлення про перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах та протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод; після формування рахунку за послуги водопостачання та водовідведення за місяць, у якому були відібрані проби, направляє підприємству листом-попередженням розрахунок плати за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин з подальшим стягненням у наступному місяці плати за скид понаднормативних забруднень; підприємство зобов`язано оплатити наданий водоканалом сформований рахунок у 10-денний строк з моменту його отримання.

Таким чином, заперечення відповідача не відповідають положенням чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності

У відповідності до положень статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 267 Цивільного кодексу України встановлено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту

Згідно зі статтею 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 Цивільного кодексу України).

Доводи відповідача щодо спливу спеціального строку позовної давності щодо позовних вимог не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки додаткова плата за скид стічних вод із понаднормативним забрудненням є зобов`язанням, що виникає з норм правил та умов договору, а не штрафною оперативно-господарською санкцією як заходу оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. Зазначена плата є платою за надання послуг водоканалом щодо доочищення понаднормативних забруднень води.

Аналогічні висновки щодо правової природи плати за скид понаднормативних забруднень стічних вод викладено у постановах Верховного Суду від 18.01.2019 у справі № 920/730/16, від 17.04.2019 у справі № 916/2273/16.

Доводи відповідача щодо спливу загального строку позовної давності за заявленою позовною вимогою не відповідають умовам укладеного договору між ним та позивачем, оскільки порядок та строк здійснення оплати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативними забрудненнями визначені пунктом 4.10 цього договору, а не пунктом 4.8, на який посилається відповідач. Така оплата відповідно до пункту 4.10 договору здійснюється абонентом не пізніше 10 днів з дати отримання листа-повідомлення та рахунку.

Згідно з матеріалами справи рахунок № 113216 на оплату за перевищення ДК на суму 236 347, 87 грн було виставлено позивачем 31.12.2017. Зі змісту наявного у матеріалах справи листа ТОВ "Гінза" № 11 від 16.01.2018, адресованого позивачу (арк. с. 72-73), вбачається, що відповідач отримав відповідний рахунок на оплату 12.01.2018. Таким чином, відповідач повинен був здійснити оплату за скид стічних вод на підставі вказаного рахунку в строк до 22.01.2018. Тому датою початку перебігу строку позовної давності за вимогою позивача є 23.01.2018.

Позовну заяву Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради подано до суду 22.12.2020, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області. Тож, позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості з оплати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення.

Тому суд вважає відсутніми підстави для задоволення заяви відповідача про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 545, 22 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гінза" (49000, м. Дніпро, вул. Прибережна, буд. 40; ідентифікаційний код 32349985) на користь Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21-А; ідентифікаційний код 03341305) заборгованість у розмірі 236 347, 87 та 3 545, 22 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення - 16.06.2021.

Суддя В.І. Ярошенко