ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2021 р. Справа№ 910/6343/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Алданової С.О.

при секретарі судового засідання Пересенчук Я.Д.,

за участю представників:

від позивача - Бабіч О.І., ордер серії АА №1098763 від 10.06.2021;

від відповідача - Войніканіс - Мирський Я.С., ордер серії КС №546920 від 05.10.2020, Фарбота М.Р., ордер серії АА від 1106350 від 20.05.2021, Рибачок А.О., ордер серії АО №1029227 від 21.05.2021 ,

розглянувши апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації "Федерація хокею України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 про забезпечення позову у справі №910/6343/21 (суддя Мандриченко О.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українська хокейна ліга" до Всеукраїнської громадської організації "Федерація хокею України" про визнання договору дійсним.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Всеукраїнської громадської організації «Федерація хокею України», в якому просить суд:

- визнати недійсним правочин з одностороннього розірвання договору про співпрацю від 05.09.2019 між Всеукраїнською громадською організацією «Федерація хокею України» та товариством з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга», вчинений Всеукраїнською громадською організацією «Федерація хокею України» листом №76/1/21 від 07.04.2021;

- визнати дійсним договір про співпрацю від 05.09.2019 між Всеукраїнською громадською організацією «Федерація хокею України» та товариством з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» та правовідносини триваючими (чинними);

- зобов`язати Всеукраїнську громадську організацію «Федерація хокею України» здійснювати організацію проведення чемпіонату України з хокею з шайбою сезону 2021- 2022 спільно з товариством з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» згідно статей 3 та 4 договору про співпрацю від 05.09.2019 укладеного між ними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умовам договору про співпрацю від 05.09.2019 та чинного законодавства України, відповідач безпідставно вчинив односторонній правочин щодо розірвання договору шляхом направлення листа від 07.04.2021 №76/1/21 та фактично припинив виконувати умови договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

В подальшому, товариство з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» звернулось до суду із заявою про забезпечення позову, в якій заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Всеукраїнській громадській організації «Федерація хокею України» до набрання рішення суду законної сили у будь-який спосіб та формі самостійно або із залученням інших осіб:

- вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання товариству з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга», при виконанні ним зобов`язань договору про співпрацю від 05.09.2019, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» та Всеукраїнською громадською організацією «Федерація хокею України»;

- вчиняти дії, без участі товариства з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга», як співорганізатора, передбачені пунктом 4.1.3 вказаного договору, а саме здійснювати прийом заявок від учасників (хокейних клубів) на участь в національному чемпіонаті України з хокею в сезоні 2021-2022 років та здійснювати будь-які дії чи приймати рішення пов`язані з цим;

- вчиняти дії, без участі товариства з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга», як співорганізатора, передбачені пунктом 4.1.2 вказаного договору, а саме укладати договори з учасниками (хокейними клубами) на участь у чемпіонаті, в сезоні 2021-2022 років та здійснювати будь-які дії чи приймати рішення пов`язані з цим.

Необхідність вжиття заявлених заходів забезпечення позову, позивач обґрунтовує, тим, що у разі задоволення позову у даній справі, виконання такого рішення буде унеможливлено, оскільки через втрачений час позивач не зможе реалізувати усі повноваження, покладені на нього договором про співпрацю від 05.09.2019. За твердженнями заявника, відповідачем вчиняються протиправні дії, які свідчать про уникнення його від виконання умов договору та спільного проведення національного чемпіонату України з хокею в сезоні 2021-2022 років. Так, попри наявність позову, Федерація хокею України розпочала пришвидшену і одноосібну підготовку до Чемпіонату, без участі позивача, розміщуючи публічно інформацію про відсутність у позивача повноважень на його здійснення та прийняття заявок від клубів на участь у Чемпіонаті, тим самим перешкоджаючи виконанню позивачем своїх прав та обов`язків по договору.

За викладених обставин, невжиття заходів забезпечення позову, на думку позивача, може значно ускладнити ефективний захист та поновлення його порушених прав та інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» про забезпечення позову задоволено повністю.

Заборонено Всеукраїнській громадській організації «Федерація хокею України» до набрання рішення суду у справі №910/6343/21 законної сили у будь-який спосіб та формі самостійно або із залученням інших осіб:

- вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання товариству з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга», при виконанні ним зобов`язань Договору про співпрацю від 05.09.2019 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» та Всеукраїнською громадською організацією «Федерація хокею України»;

- вчиняти дії, без участі товариства з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга», як співорганізатора, передбачені пунктом 4.1.3 вказаного Договору, а саме здійснювати прийом заявок від учасників (хокейних клубів) на участь в національному чемпіонаті України з хокею в сезоні 2021-2022 років та здійснювати будь-які дії чи приймати рішення пов`язані з цим;

- вчиняти дії, без участі товариства з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга», як співорганізатора, передбачені пунктом 4.1.2 вказаного Договору, а саме укладати Договори з учасниками (хокейними клубами) на участь у чемпіонаті, в сезоні 2021-2022 років та здійснювати будь-які дії чи приймати рішення пов`язані з цим.

Задовольняючи заяву, суд зазначив, що оскільки предметом цього спору є встановлення правомірності чи неправомірності дій відповідача, спрямованих на припинення правовідносин за договором від 05.09.2019, застосування такого заходу забезпечення позову як заборона відповідачу вчиняти певні дії направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання, а відтак, за висновком суду, подана позивачем заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Всеукраїнська громадська організація «Федерація хокею України» звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та прийняти нове рішення - про відмову позивачу в задоволенні його заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступними доводами:

- в порушення приписів ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою про забезпечення позову фактично вирішено спір по суті та у примусовому порядку зобов`язано відповідача виконувати умови розірваного договору;

- вжиті заходи забезпечення позову щодо заборони ВГО «Федерація хокею України» вчиняти певні дії суперечать ст. 20 Закону України «Про фізичну культуру і спорт», та спричинять порушення відповідачем договору про співпрацю №26/4.4/18 від 13.12.2018, укладеного між ВГО «Федерація хокею України» та Міністерством молоді і спорту України;

- застосовані заходи забороняють будь-яку самостійну діяльність відповідача та ставлять під загрозу проведення Чемпіонату з хокею сезону 2021-2022 років;

- суд першої інстанції не надав оцінки змісту допущених позивачем порушень спірного договору, які стали підставою для направлення листа від 07.04.2021 та розірвання договору;

- позивачем не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання в майбутньому рішення суду.

В судовому засіданні представники апелянта - відповідача у справі підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні вирішення питання щодо результату розгляду апеляційної скарги просив покласти на розсуд суду.

Від представника позивача до апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване поданням ним в першу інстанцію заяви про скасування заходів забезпечення позову у даній справі.

Дослідивши обставини заявленого клопотання, колегією суддів відмовляється у його задоволенні, оскільки оскаржувана ухвала переглядається апеляційним судом за обставин чинних на момент її прийняття, а тому звернення із заявою про скасування заходів забезпечення позову та її розгляд не вплине на результат апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню. В такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Так, з огляду на вищевикладені норми процесуального законодавства метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є, зокрема, уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача. В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд, зокрема, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про визнання правочину щодо односторонньої відмови недійсним, визнання договору про співпрацю від 05.09.2019 дійсним та спонукання відповідача до виконання умов такого договору.

Як вказує позивач, між ним та Всеукраїнською громадською організацією «Федерація хокею України» було укладено договір про співпрацю від 05.09.2019, за умовами якого, позивача наділено правами та обов`язками співорганізатора проведення чемпіонатів з хокею.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що всупереч умовам договору про співпрацю від 05.09.2019 та чинного законодавства України, відповідач безпідставно вчинив односторонній правочин щодо розірвання договору шляхом направлення листа від 07.04.2021 №76/1/21 та фактично припинив виконувати умови договору.

В свою чергу, необхідність у забезпеченні позову, позивач пояснює тим, що Федерацією хокею України розпочато одноосібну підготовку до національного чемпіонату України з хокею в сезоні 2021-2022 років, що підтверджується інформацією, викладеною на офіційній інтернет сторонці відповідача, про прийом заявок від хокейних клубів на участь в національному чемпіонаті України з хокею в сезоні 2021-2022 років без участі співорганізатора - товариства з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга», а тому, у випадку задоволення позову позивач фактично буде позбавлений можливості виконати умови договору про співпрацю від 05.09.2019, оскільки спортивні змагання мають відбуватись виключно за розкладом, у встановлені періоди часу, що призведе до порушення прав позивача.

У зв`язку з наведеним, заявник просить суд до набрання рішення суду законної сили заборонити відповідачу вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання товариству з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» при виконанні ним зобов`язань договору про співпрацю від 05.09.2019; вчиняти дії, без участі товариства з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» як співорганізатора, передбачені пунктом 4.1.3 вказаного договору, а саме здійснювати прийом заявок від учасників (хокейних клубів) на участь в національному чемпіонаті України з хокею в сезоні 2021-2022 років та здійснювати будь-які дії чи приймати рішення пов`язані з цим, а також вчиняти дії передбачені пунктом 4.1.2 вказаного договору, а саме укладати договори з учасниками (хокейними клубами) на участь у чемпіонаті, в сезоні 2021-2022 років та здійснювати будь-які дії чи приймати рішення пов`язані з цим.

Суд першої інстанції визнав заяву позивача про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду, з огляду на наступне.

Частиною 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Позов не може бути забезпечений таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.11.2019 у справі №904/618/19.

Так, виходячи з предмету заявленого позову, під час розгляду даної справи по суті підлягають дослідженню обставини правомірності чи неправомірності вчинення відповідачем дій з дострокового розірвання в односторонньому порядку договору про співпрацю від 05.09.2019.

Утім, незважаючи на те, що на момент звернення з позовом договір про співпрацю від 05.09.2019 фактично є розірваним, суд першої інстанції, без вирішення спору по суті, оскаржуваною ухвалою про забезпечення позову повернув сторони у попередній стан, коли договір і зобов`язання сторін за договором були чинні.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що доводи суду першої інстанції, які були підставою для вжиття заходів забезпечення позову передусім стосуються з`ясування обставин обґрунтованості заявлених позовних вимог та зводяться до оцінки обставин справи, які мають бути досліджені під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів зауважує, що позов не може бути забезпечений таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Таким чином, застосовані судом заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти певні дії передбачені умовами розірваного договору, за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог без вирішення спору по суті, що прямо порушує приписи ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, висновок суду, що вжиття заявлених у заяві заходів забезпечення позову не зумовлює жодним чином фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямоване виключно на збереження існуючого становища товариства з обмеженою відповідальністю «Українська хокейна ліга» до вирішення спору в даній справі, суперечить наведеному вище.

Відтак, заявником не доведено, яким чином невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в контексті предмету та підстав даного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції та доводами позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову, оскільки заявлені заходи є тотожними задоволенню позову без вирішення спору по суті, а обставини, на які посилається заявник підлягають доведенню безпосередньо під час розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про застосування такого заходу забезпечення позову як заборона відповідачу вчиняти певні дії та те, що вжиття такого заходу спрямовано на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки застосування у даному випадку місцевим господарським судом заходу забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчинення певних дій, є неправомірним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Всеукраїнської громадської організації «Федерація хокею України» підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 про забезпечення позову у справі №910/6343/21 - скасуванню, а в заяві позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

З огляду на задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації "Федерація хокею України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 про забезпечення позову у справі №910/6343/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 про забезпечення позову у справі №910/6343/21 скасувати.

3. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Українська хокейна ліга" про забезпечення позову відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська хокейна ліга" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, прим. 8 ) на користь Всеукраїнської громадської організації "Федерація хокею України" (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11-Б, ) 2 270 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/6343/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 17.06.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

С.О. Алданова