ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/53/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Соколовій М.В.

за участю представників учасників справи:

від ФОП Костенко А.А. - Власенко С.О.,

від ФОП Бачуріної О.П. - не з`явився,

від ПП «Орієнтал-ТС» - не з`явився,

від Возняк Н.В. - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021, ухвалене суддею Мавродієвою М.В., м. Миколаїв, повний текст складено 26.03.2021

у справі № 915/53/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Костенко Алли Анатоліївни

до Фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Приватного підприємства «Орієнтал-ТС»

2. ОСОБА_1

про зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Фізична особа-підприємець Костенко Алла Анатоліївна (далі ФОП Костенко А.А.) звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни (далі ФОП Бачуріна О.П.), в якому просила суд зобов`язати останню повернути їй магазин літ. А-1 загальною площею 88,7 кв., із вимощенням, І, розташований по АДРЕСА_1 , шляхом передання його в натурі (далі магазин).

Позов мотивований тим, що належний ФОП Костенко А.А. магазин за договором оренди від 15.09.2013 передано в користування ФОП Возняк Н.В. Термін дії договору сплив 30.12.2015, проте магазин з часу припинення дії договору оренди так і не було повернуто позивачу, а з 13.06.2016 він використовується ФОП Бачуріною О.П. поза волею власника та без будь-якої на то підстави.

06.07.2020 від ФОП Бачуріної О.П. надійшла заява про залучення Приватного підприємства «Орієнтал-ТС» (далі ПП «Орієнтал-ТС») до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Заява мотивована тим, що магазин будувався за кошти ПП «Орієнтал-ТС» та належить останньому, а ФОП Бачуріна О.П. здійснює підприємницьку діяльність в магазині на підставі договору з ПП «Орієнтал-ТС».

22.06.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про залучення останньої до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Заява мотивована тим, що в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться справа № 484/3966/18 за позовом ФОП Костенко А.А. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування магазином, а тому рішення суду у даній справі № 915/53/20 може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.07.2020 задоволено клопотання ФОП Бачуріної О.П. та залучено ПП «Орієнтал-ТС» до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 задоволено клопотання ОСОБА_1 та залучено останню до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

01.12.2020 від представника позивача надійшла заява про зміну способу захисту, в якій просив змінити спосіб захисту, викладений у позовній заяві, з «зобов`язання ФОП Бачуріну О.П. повернути ФОП Костенко А.А. магазин шляхом передачі його в натурі» на «передати ФОП Костанко А.А., яка є власником, як фізична особа, магазин з незаконного володіння ФОП Бачуріної О.П.».

Вказана заява була прийнято судом до розгляду.

15.03.2021 від ФОП Бачуріної О.П. надійшла заява, в якій відповідач просила суд закрити провадження у даній справі та роз`яснити позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної справи. Заява мотивована тим, що обставини, на які посилається позивач, стосуються виключно його права власності на магазин як фізичної особи, а не як ФОП, а тому даний спір не може розглядатись у порядку господарського судочинства, так як підсудний місцевим загальним судам в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі № 915/53/20 позов ФОП Костенко А.А. задоволено повністю, виселено ФОП Бачуріну О.П. з приміщення магазину, стягнуто з відповідача на користь позивача 2102 грн витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд дійшов наступних висновків.

За змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, даний спір є господарським та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування магазином, особа, якій він був наданий - ФОП Возняк Н.В., чи інша особа, яка на момент звернення власника з позовом до суду - ФОП Бачуріна О.П., володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном.

Позивач фактично прагне захистити своє право власності, посилаючись на безпідставне поза його волею володіння та користування відповідачем належним йому на праві власності магазином. Саме в цьому полягає його майновий законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду.

Належним способом захисту прав та інтересів позивача відповідає позовна вимога про виселення ФОП Бачуріної О.П. з приміщення магазину, оскільки судове рішення про передачу ФОП Костенко А.А., яка є власником, як фізична особа, магазину з незаконного володіння ФОП Бачуріної О.П. без її участі, не призведе до відновлення порушеного права власності позивача на магазин, а отже, не відповідає належному способу захисту з точки зору його ефективності.

Не погодившись з рішенням суду, ФОП Бачуріна О.П. подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, провадження у справі закрити та роз`яснити позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної справи.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

До заяви про зміну способу захисту не було додано доказів в підтвердження повноважень адвоката Власенка С.О. та доказів, що підтверджують направлення копії цієї заяви відповідачу.

Додані до позовної заяви копії документів не засвідчені належним чином.

У даному спорі відсутні ознаки господарської діяльності , які б пов`язували ФОП Бачуріну О.П. якимось чином з ФОП Костенко А.А. Крім того, до позовної заяви не було додано жодного доказу про те, що на момент звернення до суду існує ФОП Костенко А.А., і що ця ФОП веде відповідну діяльність, дозволену реєстраційними документами.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення вона отримала лише 07.04.2021.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021 для розгляду вказаної апеляційної скарги сформовано колегію у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 ФОП Бачуріній О.П. поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі № 915/53/20, за апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 14.05.2021 для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань, зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі № 915/53/20, витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали справи № 915/53/20.

07.05.2021 матеріали справи № 915/53/20 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

17.05.2021 від ФОП Костенко А.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, що ФОП Бачуріна О.П. не заперечує проти встановлених судом обставин щодо належності магазину ФОП Костенко А.А. та не заперечує факту використання нею магазину у своїй підприємницькій діяльності. ФОП Бачуріною О.П. не спростовані висновки суду про те, що даний спір є господарським та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 справу № 915/53/20 призначено до розгляду на 03.06.2021 о 12:00 год.

02.06.2021 від ПП «Орієнтал-ТС» надійшов документ під назвою «відзив/пояснення на апеляційну скаргу ФОП Бачуріної О.П.» (вх. № 1848/21/д2), в якому зазначено, зокрема, що суд безпідставно прийняв до розгляду заяву представника позивача про зміну способу захисту, а також про те, що до цієї заяви не було додано доказів в підтвердження повноважень адвоката Власенка С.О.

Одночасно ПП «Орієнтал-ТС» просило поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву, а у разі не поновлення строку на подання відзиву - прийняти його, як письмові пояснення.

03.06.202021 від ОСОБА_1 надійшов документ під назвою «клопотання/відзив/пояснення щодо апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 по справі № 915/53/20» (вх. № 1848/21/д3), в якому Возняк Н.В. також посилається на те, що суд безпідставно прийняв до розгляду заяву представника позивача про зміну способу захисту та те, що до цієї заяви не було додано доказів в підтвердження повноважень адвоката Власенка С.О.

Одночасно ОСОБА_1 просить суд поновити строк на подання відзиву та додаткових доказів, а саме: витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, акту прийому-передачі від 06.06.2013, розписок Костенко А.А. та довіреності Костенко А.А. на ОСОБА_3

03.06.2021 від ПП «Орієнтал-ТС» надійшла заява (вх. № 1848/21/д4) про долучення до матеріалів справи доказів направлення його відзиву іншим учасникам справи.

03.06.2021 від ФОП Бачуріної О.П. надійшли письмові пояснення (вх. № 1848/21/д5), в яких зазначено, зокрема, що суд безпідставно прийняв до розгляду заяву представника позивача про зміну способу захисту.

В судове засідання 03.06.2021 з`явився представник ФОП Костенко А.А., представники ФОП Бачуріної О.П., ПП «Орієнтал-ТС» та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 03.06.2021 колегія суддів поновила ПП «Орієнтал-ТС» та ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на подання відзивів на апеляційну скаргу, про що постановлено протокольну ухвалу.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, акту прийому-передачі від 06.06.2013, розписок Костенко А.А. та довіреності Костенко А.А. на ОСОБА_3 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Третя особа повинна подати суду докази разом з письмових пояснень третьої особи (частини 1, 3 ст. 80 ГПК України).

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 5 ст. 80 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 задоволено клопотання ОСОБА_1 та залучено останню до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Зобов`язано позивача направити на її адресу копію позовної заяви з доданими до неї документами, а докази направлення надати суду. Запропоновано ОСОБА_1 у строк до 16.12.2020 надати суду письмові пояснення щодо позову, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються такі пояснення.

01.12.2020 на виконання вимог ухвали Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 від представника позивача адвоката Власенка С.О. надійшла заява, до якої додано оригінал опису вкладення до цінного листа на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), що підтверджує направлення останній копії позовної заяви ФОП Костенко А.А. та доданих до неї документів.

Вказану ухвалу суду Возняк Н.В. отримала 03.12.2020, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.51 т.2).

Разом з тим, відповідні докази ОСОБА_1 надала лише під час перегляду даної справи в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 знала про наявність в провадженні Господарського суду Миколаївської області даної справи та не скористалась правом, передбаченим ч. 3 ст. 80 ГПК України, на подання письмових пояснень разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються такі пояснення. ОСОБА_1 жодного разу під час розгляду справи в суді першої інстанції не було зазначено про існування у неї відповідних доказів та причин, з яких ці докази не можуть бути подані у встановлений судом строк в порядку ч. 4 ст. 80 ГПК України. Також ОСОБА_1 не заявляла суду жодного клопотання про встановлення їй додаткового строку для подання доказів із зазначенням поважних причин їх неподання в порядку ч. 5 ст. 80 ГПК України.

ОСОБА_1 не обґрунтувала неможливість подання вищевказаних копій документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про залучення до матеріалів даної справи додаткових доказів.

В судовому засіданні 03.06.2021 представник ФОП Костенко А.А. заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 269 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі № 915/53/20 лише доводів та вимог апеляційної скарги ФОП Бачуріної О.П.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга ФОП Бачуріної О.П. не містить жодних доводів щодо висновку місцевого господарського суду про безпідставне користування відповідачем належним позивачу магазином.

Фактично, доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що:

- даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а має розглядатись в порядку цивільного судочинства, оскільки обставини, на які посилається позивач, стосуються виключно його права власності на магазин як фізичної особи, а не як фізичної особи-підприємця. У даному спорі відсутні ознаки господарської діяльності, які б пов`язували ФОП Бачуріну О.П. з ФОП Костенко А.А.;

- додані до позовної заяви копії документів не засвідчені належним чином. До заяви про зміну способу захисту не було додано доказів в підтвердження повноважень адвоката Власенка С.О. та доказів, що підтверджують направлення копії цієї заяви відповідачу.

Щодо юрисдикції даного спору колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині мотивоване тим, що за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, даний спір є господарським та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та зазначає наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивачки, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ГПК завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом частин 1, 2 ст. 4 ГПК право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 20 ГПК визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Аналогічні за змістом висновки щодо критеріїв розмежування судової юрисдикції наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17, від 21.08.2019 у справі № 922/4239/16, від 25.02.2020 у справі № 916/385/19.

Частиною 2 ст. 3 ГК України зазначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно з ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За змістом ч. 1 ст. 320 ЦК власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

Отже, фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 147 ГК майнові права суб`єктів господарювання захищаються законом. Право власності та інші майнові права суб`єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у ст. 20 цього Кодексу.

Предметом спору у даній справі є вимоги ФОП Костенко А.А. зобов`язати ФОП Бачуріну О.П. повернути їй магазин з тих підстав, що остання користується ним без правових підстав.

Колегією суддів встановлено, що Костенко А.А. станом на момент звернення до суду з даним позовом має статус підприємця, до основного виду діяльності якого належить надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, а спірне майно, щодо якого заявлено вимоги про витребування з незаконного володіння відповідача, використовувалось позивачем у господарській діяльності відповідно до ч. 1 ст. 320 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за змістом спірних правовідносин та суб`єктним складом сторін, даний спір є господарським.

Доводи скаржника про те, що до позовної заяви не було додано жодного доказу про те, що на момент звернення до суду існує ФОП Костенко А.А., і що ця ФОП веде відповідну діяльність, дозволену реєстраційними документами, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців).

У позовній заяві Костенко А.А. зазначила про свій статус фізичної особи - підприємця та зазначила відповідний РНОКПП.

Відомості про статус Костенко А.А. , як фізичної особи - підприємця у відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» є відкритими та загальнодоступними, а тому суд не був позбавлений права перевірити цю інформацію при прийнятті позовної заяви до розгляду і відкритті провадження у справі.

Щодо доводів скаржника про те, що додані до позовної заяви копії документів не засвідчені належним чином, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 ГПК України).

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 за № 55.

Пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003) визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації, який ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.

Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.

Колегія суддів зазначає, що усі додані до позовної заяви копії документів засвідчені у відповідності до вимог п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 за № 55 "ДСТУ 4163-2003", містять відмітки про їх засвідчення, що складатися зі слів "Згідно з оригіналом", особистого підпису Костенко А.А. , та дату засвідчення копії.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що до заяви про зміну способу захисту не було додано доказів в підтвердження повноважень адвоката Власенка С.О. та доказів, що підтверджують направлення копії цієї заяви відповідачу.

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2020, тобто до звернення до суду з заявою про зміну способу захисту, представник позивача адвокат Власенко С.О. надав суду належним чином засвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги.

Отже станом на момент звернення до суду із відповідною заявою, в матеріалах даної справи були належні докази, що підтверджують повноваження адвоката Власенка С.О.

Також в матеріалах даної справи міститься оригінал опису вкладення до цінного листа (а.с. 44 т. 2) на ім`я ФОП Бачуріної О.П. ( АДРЕСА_3 ), що підтверджує направлення останній копії заяви представника позивача про зміну способу захисту.

Щодо доводів скаржника, викладених у письмових поясненнях (вх. № 1848/21/д5 від 03.06.2021), про те, що суд безпідставно прийняв до розгляду заяву представника позивача про зміну способу захисту, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга ФОП Бачуріної О.П. не містила обґрунтованих доводів з приводу незгоди із заявою представника позивача.

Фактично, доводи, викладені у письмових поясненнях ФОП Бачуріної О.П. (вх. № 1848/21/д5 від 03.06.2021), є доповненням до апеляційної скарги.

Частинами 1, 2 ст. 266 ГПК України визначено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Колегія суддів зазначає, що доповнення ФОП Бачуріної О.П. до апеляційної скарги, які викладені у письмових поясненнях (вх. № 1848/21/д5 від 03.06.2021) подані з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 266 ГПК України.

Апеляційне провадження у даній справі було відкрито 30.04.2021, тобто без урахування вказаних доповнень до апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів залишає без розгляду наведені у письмових поясненнях (вх. № 1848/21/д5 від 03.06.2021) доводи ФОП Бачуріної О.П. про те, що суд безпідставно прийняв до розгляду заяву представника позивача про зміну способу захисту.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі № 915/53/20 в оскаржуваній частині ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі № 915/53/20 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Бачуріну Олену Павлівну.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.06.2021.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук