УХВАЛА

м. Київ

08.06.2021Справа № 910/8968/21

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КИЇВХЛІБ" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТОРІЯ ІНК." заборгованості у сумі 5 135,78 грн,

Представники сторін не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КИЇВХЛІБ" (далі - заявник, ТОВ "ТД "КИЇВХЛІБ") звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТОРІЯ ІНК." (далі - боржник, ТОВ "АСТОРІЯ ІНК.") заборгованості у сумі 5 135,78 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони грунтуються:

5) перелік доказів, якими заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Тобто для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що заява ТОВ "ТД "КИЇВХЛІБ" про видачу судового наказу обґрунтована, зокрема, наявністю заборгованості боржника з оплати 5 135,78 грн за договором поставки продукції №18996/1 від 27.01.2020 року.

На підтвердження суми заборгованості заявником надано копії товарно-транспортних накладних № 191207 від 12.06.2020 р на суму 3363,48 грн. та №201128 від 19.06.2020 на суму 5062,14 грн. Проте одержувачем за товарно-транспортною накладною № 191207 від 12.06.2020 р на суму 3363,48 грн зазначено Національний інститут раку (за дог. № 86 від 26.03.2019), за товарно-транспортною накладною №201128 від 19.06.2020 на суму 5062,14 грн одержувачем вказано ТОВ "АСТОРІЯ ІНК." проте штамп одержувача стоїть Національний інститут раку, за адресою отримання товару: м. Київ, вул. Ломоносова, 33/43.

Проте з долученого заявником договору вбачається, що останній підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КИЇВХЛІБ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АСТОРІЯ ІНК." жодних відомостей стосовно Національного інституту раку як належного одержувача чи покупця за договором поставки продукції №18996/1 від 27.01.2020 року заявником не додано.

Отже, заява не містить викладу обставин, на яких грунтується вимога заявника, переліку доказів (актів приймання за договором поставки продукції №18996/1 від 27.01.2020, товарно-транспортних накладних, тощо за якими покупцем та одержувачем є ТОВ "АСТОРІЯ ІНК."), якими заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги.

З огляду на наведене, заяву про видачу судового наказу подано з порушенням п. 4, 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України.

До заяви про видачу судового наказу не додано доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (актів надання послуг за спірний період, рахунків, тощо), що свідчить про подання заяви про видачу судового наказу з порушенням п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому дим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КИЇВХЛІБ" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТОРІЯ ІНК." заборгованості у сумі 5 135,78 грн.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 08.06.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Демидов