ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р. Справа № 924/317/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоінформаційні системи України" м.Київ

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" м. Нетішин Хмельницької області

про стягнення 2 097 317,24 грн

Представники сторін:

позивач: Джумурат В.М. - адвокат, діє на підставі довіреності № 1 від 25.03.2021

відповідач: не з`явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 29.03.2021 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоінформаційні системи України" м.Київ до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 2 097 317,24 грн, з яких 1883846,40 грн основний борг, 70126,48 грн 3% річних, 143344,36 грн інфляційні втрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до укладеного між сторонами договору поставки №15590/53-124-01-19-10967 від 18.09.2019 позивач здійснив відповідачу поставку товару загальною вартістю 2183846,40 грн, що підтверджується видатковою накладною №38 від 10.12.2019. Однак відповідач виконав свої зобов`язання по оплаті частково, а саме 15.05.2020 сплачено 300000,00 грн. У зв`язку із вказаним, станом на день звернення до суду дебіторська заборгованість відповідача перед позивачем становить 1883846,40грн. В зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, позивач на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нарахував 70126,48 грн 3% річних та 143344,36 грн інфляційних втрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.03.2021 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 01.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/317/21 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12:30 год. 26 квітня 2021 року.

Відповідно до ухвали від 26.04.2021 суд відклав підготовче засідання на 16:00 год. 12 травня 2021 року.

Відповідно до ухвали суду від 12.05.2021 суд закрив підготовче провадження у справі №924/317/21 та призначив справу до судового розгляду по суті на 27.05.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 27.05.2021 підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача для участі в судовому засіданні 27.05.2021 року не з`явився, у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказує, що ВП ХАЕС своєчасно подано до облікової системи "Фінансові потоки" заявку на використання коштів для оплати товару за договором відповідно до діючого у ДП "НАЕК "Енергоатом" порядку здійснення платежів. Але ВП ХАЕС не був профінансований через вкрай низький рівень розрахунків за відпущену на ринок електричну енергію в умовах функціонування нового в Україні ринку електроенергії. Всі надходження грошових коштів, перш за все, використовуються для оплати невідкладних першочергових платежів до бюджету, а також для забезпечення безпеки в роботі АЕС. Проте, оплата поставленого товару за договорами не була проведена у повному обсязі вчасно, в зв`язку із вкрай важким фінансовим становищем компанії, в якому вона опинилась в умовах законодавчих змін, що відбулись в енергетичному просторі країни. Звертає увагу, що відповідач частково розрахувався за поставлений товар, платіжним дорученням від 18.05.2020 №3575 позивачу перераховано 300 000,00 грн. Зазначає, що з розрахунків позивача 3% річних та індексу інфляції, які наведені у позовній заяві вбачається, що позивач не правильно обрахував вищезазначені показники. Наведений позивачем у позовній заяві розрахунок інфляційних витрат за договором проведений без належного врахування висновків Верховного Суду щодо цього питання, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. у справі №918/631/19, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.06.2020 р. у справі № 905/21/19. Вказує, що у зв`язку із запровадженням нового ринку електроенергії, відповідач опинився у важкому матеріальному стані. Крім того, звертає увагу на запровадження карантину, у зв`язку із поширенням коронавірусної інфекції, яка на думку відповідача, є форс-мажорними обставинами. Відповідач вказує, що заявлений позивачем у позовній заяві розрахунок судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги є надмірно завищеним. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

Представник позивача у відповіді на відзив від 22.04.2021 вказує, що матеріалами справи підтверджується, що 18.09.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки, тобто, в момент укладення договору відповідач знав про запровадження з 01.07.2019 року нового ринку електричної енергії в Україні та при цьому, взяв на себе зобов`язання здійснити повний розрахунок з позивачем на протязі 30 календарних днів з дати поставки товару. Звертає увагу, що важкий фінансовий стан не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов`язання за договором поставки. Представник позивача зазначає, що у пункті 7.5. договору передбачено, що доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислової палати в Україні. До відзиву на позовну заяву не подано сертифікат Торгово-промислової палати України. Більш того матеріалами справи підтверджується, що під час дії карантину відповідач здійснив часткову оплату заборгованості, сплативши 15 травня 2020 року - 300 000,00 грн. Таким чином, посилання відповідача на наявність карантину, як на форс - мажорну обставину не є підставою для невиконання зобов`язань за договором поставки. Крім того, звертає увагу, що відповідач вказуючи про не обґрунтованість заявлених 3% річних та інфляційних, не надає власного контррозрахунку, не зазначає які саме вимоги та правила щодо обчислення не були враховані та застосовані при обрахунку. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 1883846,40 грн, 3% річних - 70126,48 грн та інфляційні в сумі 143344,36 грн.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геоінформаційні системи України" (далі - постачальник) 18.09.2019 укладено договір поставки №15590/53-124-01-19-10967 (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити автоматичну метеорологічну станцію Vaisala AWS (метеорологічний комплекс для безперервного вимірювання параметрів атмосфери АСКРО) надалі "Товар". Кількість, ціна, виробник та код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації №1 (додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.1 договору строк поставки товару становить 60 календарних днів з дати підписання сторонами договору.

Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DРP згідно з Інкотермс 2010 на складі вантажоотримувача за адресою: 30100, м. Нетішин, Хмельницька обл, Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" склад №8, вул. Енергетиків, 36, м.Нетішин, Хмельницької області, 30100 (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору ціна договору становить: 1 819 872,00 грн, крім того ПДВ 20% - 363 974,40. Всього: 2 183 846,40 грн.

Ціна за одиницю товару, кількість та загальна вартість товару по договору визначається специфікацією №1 до договору (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 5.1 договору, оплату за поставлений товару покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 30-ти календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Згідно п. 5.4 договору датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця.

Датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної (п. 6.4 договору).

Пунктом 7.1 договору сторони передбачили, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п.2 ст. 14-1 Закону України "Про Торгово - промислові палати в Україні", які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін.

Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків, за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 3 днів з моменту їх настання або припинення (п. 7.2 договору).

Відповідно до п. 7.3 договору у разі настання форс-мажорних обставин строк виконання сторонами своїх зобов`язань згідно з цим договором відстрочується пропорційно, на час їх дії.

За умовами п. 7.5 договору доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є Сертифікат Торгово- промислової палати України.

За умовами п. 8.1 договору у разі не виконання або не належного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його реєстрації в ДП "НАЕК Енергоатом" за умови підписання його уповноваженими представниками та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 11.1 договору).

Договір підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

Додатком №1 до договору сторони оформили специфікацію №1, згідно з якою вартість автоматичної метеорологічної станції Vaisala AWS310 з ПДВ становить 2183846,40 грн.

Матеріали справи містять додаток № 2 до договору - Технічні вимоги та умови постачання Метеорологічного комплексу для безперервного вимірювання параметрів атмосфери АСКРО №0.РБ.0062. ТТ-19, затверджені 14.05.2019 року.

На виконання умов договору поставки №15590/53-124-01-19-10967 від 18.09.2019 позивач поставив відповідачу автоматичну метеорологічну станцію Vaisala AWS310, що підтверджується видатковою накладною №38 від 10.12.2019. Вказана накладна підписана сторонами та скріплена відтисками їх печаток без будь-яких зауважень.

Згідно з заключною випискою за період з 15.05.2020 по 18.05.2020 відповідач здійснив часткову оплату вартості автоматичної метеорологічної станції в сумі 300000,00 грн.

Враховуючи, що відповідач повністю не розрахувався із позивачем за отриману автоматичну метеорологічну станцію, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення решти вартості товару в сумі 1883846,40 грн. Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, позивач на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нарахував 70126,48 грн 3% річних та 143344,36 грн інфляційних втрат.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають із договорів поставки. Так, на підставі договору поставки №15590/53-124-01-19-10967 від 18.09.2019, специфікації № 1 (додаток №1 до договору) позивач передав, а відповідач прийняв автоматичну метеорологічну станцію Vaisala AWS310 вартістю 2183846,40 грн з ПДВ, що підтверджується підписаною між сторонами та скріпленою відтисками їх печаток видатковою накладною №38 від 10.12.2019.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу, який згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України застосовується також до договорів поставки. Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У п. 5.1 договору сторони передбачили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DРP згідно з Інкотермс 2010 на складі вантажоотримувача за адресою:30100, м. Нетішин, Хмельницька обл, Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" склад №8, вул. Енергетиків, 36, м.Нетішин, Хмельницької області, 30100 (п. 3.2 договору). Датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної (п. 6.4 договору).

Таким чином, враховуючи положення п. 5.1 договору та ст. 253 ЦК України, згідно з якою перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, відповідач зобов`язаний був оплатити товар, отриманий за видатковою накладною від 10.12.2019, у строк по 09.01.2020 включно.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач розрахувався за отриману автоматичну метеорологічну станцію лише частково на суму 300 000,00 грн, що підтверджується заключною випискою за період з 15.05.2020 по 18.05.2020. Решта суми вартості отриманого товару залишена не оплаченою. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача 1 883 846,40 грн заборгованості є правомірною та обґрунтованою.

У зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, позивач на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі 143344,36 грн за період з січня 2020 року по березень 2021 року. Нарахування здійснено з урахуванням часткової оплати в сумі 300000,00 грн. А також нарахував 70126,48 грн 3% річних, з яких 22436,78 грн за період з 10.01.2020 по 14.05.2020 на суму боргу в розмірі 2183846,40грн та 47689,70 грн за період з 15.05.2020 по 19.03.2021 на суму боргу 1883846,40 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши розрахунок позивача, суд встановив, що останній проведено з врахуванням правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, нарахування проведено в межах максимально можливого розміру та з урахуванням здійсненої відповідачем оплати за отриманий товар. Таким чином, позивач правомірно заявив до стягнення 70126,48 грн 3 % річних та 143 344,36 грн. інфляційних втрат.

Доводи відповідача з приводу наявності форс-мажорних обставин, що є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Згідно з ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Положеннями 7.1 договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін.

Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 3 днів з моменту їх настання або припинення (п. 7.2 договору).

Доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислової палати України (п. 7.5 договору).

З аналізу наведених норм та положень договору слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Однак відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами наявності форс-мажорних обставин для відповідача, і що саме такі обставини зробили неможливим виконання ним свого зобов`язання за договором.

З огляду на вказане не може вважатись також форс-мажорною обставиною і посилання відповідача на скрутне фінансове становище, спричинене наявністю заборгованості перед ДП "Енергоринок". При цьому суд також враховує положення ст. 617 ЦК України, згідно з якими не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача, доказів вжиття відповідачем заходів щодо його покращення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 883 846,40 грн заборгованості, 70126,48 грн 3 % річних та 143 344,36 грн інфляційних втрат.

Згідно ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, в зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоінформаційні системи України" м.Київ до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 2 097 317,24 грн задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (Хмельницька обл., м. Нетішин, вул.Енергетиків, буд.20, код 21313677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоінформаційні системи України" (м.Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 24-А, офіс 259, код 37334664) 1 883 846,40 грн (один мільйон вісімсот вісімдесят три тисячі вісімсот сорок шість гривень 40 коп.) заборгованості, 70126,48 грн (сімдесят тисяч сто двадцять шість гривень 48 коп.) 3 % річних, 143 344,36 грн (сто сорок три тисячі триста сорок чотири гривні 36 коп.) інфляційних втрат, 31 459,76 грн (тридцять одна тисяча чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 76 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.06.2021.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддруковано у 3 примірниках:

1- до справи,

2- позивачу (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 24-А, офіс 259) - рек. з повідомленням,

3 - відповідачу (30100, Хмельницька обл, м. Нетішин, вул.Енергетиків, буд. 20) - рек. з повідомленням