ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1038/20

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши заяву вих. № 359 від 02.04.2021 (вх. № 7735/21 від 02.04.2021) Приватного акціонерного товариства «Енергія» про розстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 18.11.2020 у справі № 911/1038/20

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз

України», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Енергія», м. Обухів

про стягнення 3 415 495,49 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача (заявник): Потапова О.К., адвокат, довіреність № 07-д від 04.01.2021;

Семак О.М., контракт від 25.06.2020, протокол № 112 від

25.06.2020.

обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 18.11.2021 позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Приватного акціонерного товариства «Енергія» були задоволені частково, присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Енергія» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1 070 614,45 грн. пені, 153 480,42 грн. 3 % річних, 444 701,45 грн. інфляційних втрат та 25 031,94 грн. судового збору.

Рішення набрало законної сили 23.03.2021.

02.04.2021 через канцелярію суду від відповідача (боржника) Приватного акціонерного товариства «Енергія» надійшла заява № 359 від 02.04.2021 (вх. № 7735/21) про розстрочення виконання рішення суду від 18.11.2020 у справі № 911/1038/20 рівними частинами на 12 місяців.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2021 заяву № 359 від 02.04.2021 призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.05.2021.

27.04.2021 на електронну адресу суду від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду. Так, останній стверджує про те, що відповідачем не доведено виняткових обставин, що можуть бути підставами для розстрочки виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість сплати заборгованості. При цьому, позивач стверджує про те, що належне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не може ставитись у залежність від скрутного фінансового становища підприємства.

07.05.2021 через канцелярію суду від боржника надійшли додаткові пояснення № 560 від 06.05.2021 (вх. № 10563/21), в яких останнім було наголошено на тому, що він не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам; здійснення оплати поставленого позивачем природного газу значною мірою залежить від розрахунків споживачів з відповідачем за спожиту теплову енергію і, що негативна ситуація, що існує у сфері оплати житлово-комунальних послуг є загальновідомою обставиною.

У зв`язку із перебуванням судді Христенко О.О. у відпустці (за сімейними обставинами) судове засідання з розгляду заяви № 359 від 02.04.2021, призначене на 12.05.2021 не відбулось. Ухвалою суду від 13.05.2021 розгляд заяви призначений в судовому засіданні на 31.05.2021.

28.05.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові пояснення № 639 від 28.05.2021, в яких останній стверджує про належний намір виконувати рішення суду, що підтверджується проведеною у травні 2021 оплатою в сумі 141 152,35 грн.

В судовому засіданні 31.05.2021 представники відповідача підтримали надану суду заяву № 359 від 02.04.2021, просили суд її задовольнити та розстрочити виконання рішення суду.

Представник позивача в судове засідання 31.05.2021 не з`явився, проте 31.05.2021 на електрону адресу суду надав клопотання, в якому підтримав надані суду заперечення та просив суд здійснювати розгляд заяви за відсутності його повноважного представника.

Розглянувши в судовому засіданні 31.05.2021 заяву Приватного акціонерного товариства «Енергія» № 359 від 02.04.2021 про розстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 18.11.2020 у справі № 911/1038/20, заслухавши пояснення представників боржника, об`єктивно оцінивши докази, судом встановлено.

Відповідно до ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами 3, 4, 5 ст. 331 ГПК України закріплено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно ч. 4 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами статті 86 ГПК України.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочення виконання рішення суду вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

При цьому, господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки як для відповідача (боржника) при виконанні рішення у встановлений строк, так і для позивача (стягувача) при затримці виконання рішення.

Тобто, обов`язковими умовами розстрочення виконання рішення суду мають бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

В обґрунтування своєї заяви про розстрочення виконання судового рішення, відповідач вказує на важкий фінансовий стан ПАТ «Енергія», що зумовлено систематичною несплатою споживачами (населення) послуг з опалення та постачання гарячої води, що є основним доходом відповідача. Всупереч статусу відповідача , який є суб`єктом природних монополій з постачання теплової енергії у м. Обухові Київської області, діяльність відповідача за 9 місяців 2020 є збитковою, що підтверджується звітом про фінансові результати за 9 місяців, і що розмір збитку становить (код рядка 2350) 1,5 млн.грн. Основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. У разі звернення позивача до органів примусового виконання судових рішень, з метою стягнення з відповідача заборгованості, відповідач не матиме можливості відразу, одним платежем, погасити суму заборгованості, у зв`язку із відсутністю таких коштів на рахунках підприємства. Поруч з цим, стягнення одноразово всієї суми боргу призведе до невиконання зобов`язань перед працівниками підприємства, населенням та іншими підприємствами, та як наслідок вплине на якість забезпечення міста Обухів Київської області безперебійним постачанням теплової енергії.

Поруч з цим, відповідач у своїй заяві визнає суму заборгованості за рішенням суду від 911/1038/20, не ухиляється від її сплати, а навпаки, вживає заходи на погашення заборгованості, в доказ чого надав копії платіжних доручень № 752 від 27.04.2021 на суму 141 152,35 грн. та № 951 від 26.05.2021 на суму 141 152,35 грн. де призначенням платежу вказано: «фінансові санкції ріш. Господ. суду № 911/1038/20 від 18.11.2020».

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, за результатами розгляду заяви, беручи до уваги доводи позивача та заперечення відповідача, збалансованість інтересів сторін та враховуючи можливе настання негативних наслідків для боржника, суд дійшов висновку про те, що обставини, наведені Приватним акціонерним товариством «Енергія» в заяві № 359 від 02.04.2021 є достатніми для розстрочення виконання рішення господарського суду Київської області від 18.11.2020 у справі № 911/1038/20, а отже суд приходить до висновку про задоволення заяви та вважає можливим розстрочити виконання рішення господарського суду Київської області від 18.11.2020 у справі № 911/1038/20 щомісячними однаковими платежами на 12 місяців.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

постановив:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Енергія» № 359 від 02.04.2021 (вх. № 7735/21 від 02.04.2021) про розстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 18.11.2020 у справі № 911/1038/20 задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення господарського суду Київської області від 18.11.2020 у справі № 911/1038/20 на суму 1 070 614,45 грн. пені, 153 480,42 грн. 3 % річних, 444 701,45 грн. інфляційних втрат та 25 031,94 грн. судового збору, за наступним графіком погашення заборгованості:

- 30 квітня 2021 - 141 152,35 грн.

- 31 травня 2021 - 141 152,35грн.

- 30 червня 2021 - 141 152,35 грн.

- 31 липня 2021 - 141 152,35 грн.

- 31 серпня 2021 - 141 152,35 грн.

- 30 вересня 2021 - 141 152,35 грн.

- 30 жовтня 2021 - 141 152,35 грн.

- 30 листопада 2021 - 141 152,35 грн.

- 31 грудня 2021 - 141 152,35 грн.

- 31 січня 2022 - 141 152,35 грн.

- 28 лютого 2022 - 141 152,35 грн.

- 22 березня 2022 - 141 152,41 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалу підписано - 10.06.2021.

Суддя О.О. Христенко