ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Справа №921/730/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Матущак О.І.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Борщ І.О.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача адвоката Костової Н.З. (довіреність від 12.08.2020 №173),

від відповідача1 Калиняка С.В. (в порядку самопредставництва),

від відповідача2 Шевчука Т.І. (керівника)

від третьої особи Прудь О.В. (в порядку самопредставництва),

прокурора Лупійчук Б.В.

розглянувши апеляційну скаргу Тернопільської обласної державної адміністрації від 06.01.2021 №01-118/16 (вх. суду від 26.01.2021 №01-05/382/21)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.12.2020 (повний текст рішення складено 14.12.2020, суддя Шумський І.П., м. Тернопіль)

у справі № 921/730/19

за позовом Тернопільського державного науково-технічного підприємства Промінь,м. Тернопіль,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державного концерну Укроборонпром, м. Київ,

за участю Військової прокуратури Тернопільського гарнізону (м. Тернопіль) на стороні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державного концерну Укроборонпром

до відповідача 1 Тернопільської обласної держаної адміністрації, м. Тернопіль,

відповідача 2 Обслуговуючого кооперативу Аляска Авто, м. Тернопіль,

про визнання недійсним розпорядження та договору оренди землі

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019року Тернопільське ДНТП Промінь звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської обласної держаної адміністрації (далі Тернопільської ОДА) та Обслуговуючому кооперативу (далі ОК) «Аляска Авто» про визнання недійсним розпорядження голови Тернопільської обласної адміністрації від 12.06.2019 №355-од «Про право користування земельною ділянкою», яким земельну ділянку площею 5,7575 га з кадастровим номером :04:003:0040 передано в оренду ОК «Аляска Авто» на 10 років для колективного гаражного будівництва за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 28 та надано ОК «Аляска Авто» згоду на поділ земельної ділянки державної власності площею 5,7575га з кадастровим номером :04:003:0040 для колективного гаражного будівництва за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна 28, в установленому порядку; визнання недійсним договору оренди землі №142 від 18.06.2019, укладеного між Тернопільської ОДА та ОК «Аляска Авто», відповідно до якого Тернопільська ОДА надає, а ОК «Аляска Авто» приймає в строкове платне користування земельну ділянку державної власності загальною площею 5,7575 га з кадастровим номером :04:003:0040 для колективного гаражного будівництва за адресою вул. Текстильна, м. Тернопіль.

Ухвалою суду від 15.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/730/19.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.12.2020 у справі № 921/730/19 позов задоволено. Визнано недійсним розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації №355-од від 12.06.2019 Про право користування земельною ділянкою. Визнано недійсним з моменту укладення договір оренди землі №142 від 18.06.2019, укладений Тернопільською обласною державною адміністрацією та Обслуговуючим кооперативом Аляска Авто, відповідно до якого Тернопільська обласна державна адміністрація надала, а Обслуговуючий кооператив Аляска Авто прийняв в строкове платне користування земельну ділянку державної власності загальною площею 5,7575 га з кадастровим номером :04:003:0040 для колективного гаражного будівництва за адресою вул. Текстильна, м. Тернопіль. Присуджено до стягнення з Тернопільської обласної держаної адміністрації на користь позивача 2881,50грн сплаченого судового збору. Присуджено до стягнення з ОК Аляска Авто на користь позивача 960,50грн сплаченого судового збору.

У вказаному рішенні суд першої інстанції зазначив, зокрема, що враховуючи зміст позовних вимог та суб`єктний склад сторін у справі №921/730/19, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду, ст. 30 ГПК України містила дві конкурентні норми, щодо застосування правил виключної підсудності. В подальшому, після відкриття провадження у даній справі Законом України № 460-IX від 15.01.2020 внесено зміни до ч. 5 ст. 30 ГПК України. Оскільки відкриття провадження у даній справі було здійснено з дотриманням правил підсудності, внаслідок подальших змін до законодавства щодо підсудності такої категорії справ, пославшись на ч.2 ст. 31 ГПК України, суд вказав, що саме господарський суд Тернопільської області повинен розглядати дану справу.

Тернопільська ОДА (відповідач1) не погодилась з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача2.

Ухвалою від 22.04.2021 призначено розгляд справи в судовому засіданні 08.06.2021.

У письмових поясненнях щодо апеляційної скарги ДК «Укроборонпром» (третя особа) заперечує доводи апеляційної скарги та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

ОК «Аляска Авто» (відповідача2) у відзиві на апеляційну скаргу просить її задоволити або направити справу на новий розгляд.

Тернопільськие ДНТП «Промінь» (позивач) у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Військова прокуратура Тернопільського гарнізону у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржуване рішення без змін.

У судовому засіданні 08.06.2021 апеляційний суд досліджував питання щодо дотримання судом першої інстанції правил територіальної юрисдикції (підсудності) даного спору.

Представник скаржника вказав, що даний спір повинен розглядатися господарським судом, юрисдикція якого поширюється на м. Київ, оскільки одним з відповідачів у даній справі є Тернопільська ОДА.

Представники позивача, третьої особи, прокурор зазначили, що спір правомірно був розглянутий Господарським судом Тернопільської області відповідно до ч.3 ст. 30 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частинами 1, 2 статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 ГПК України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 ГПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 ГПК України).

За загальними правилами територіальної підсудності, встановленими ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як вказано вище, статтею 30 ГПК України встановлено правила виключної підсудності справ.

За приписами ч.3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Водночас, ч. 5 ст. 30 ГПК України, в редакції чинній на момент подання позову, встановлено, що спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

В подальшому, Законом України № 460-IX від 15.01.2020 внесено зміни до ст. 30 ГПК України, з врахуванням яких, відповідно до ч. 5 ст. 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради абообласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

За приписами ст. 4 вказаного Закону місцеві державні адміністрації знаходяться відповідно в обласних і районних центрах, містах Києві та Севастополі.

Зі змісту поданого Тернопільським ДНТП Промінь позову та оскаржуваного рішення вбачається, що позивач заявив позов до Тернопільської ОДА, процесуальний статус якої підпадає під ознаки ч. 5 ст. 30 ГПК України.

Частиною 2 статті 31 ГПК України встановлено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення( ч.3 ст. 31 ГПК України).

У постановах від 15.05.2018 у справі № 905/1566/17 та від 16.08.2019 у справі №916/142/19 (прийнятих касаційним судом до внесення Законом України № 460-IX від 15.01.2020 змін до ст. 30 ГПК України) Верховний Суд вказав, що виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Виключна підсудність за змістом частини 5 статті 30 ГПК України визначає суд, яким має бути розглянуто справу. Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.

За висновками Верховного Суду, викладеними у названих постановах, якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у частині 5 статті 30 ГПК України, то така справа у будь-якому разі підлягає розгляду місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі №914/420/18 вказав, що у випадку виникнення конкуренції норм ч. 3 ст. 30 ГПК України та ч. 5 ст. 30 ГПК України під час визначення підсудності спору з приводу нерухомого майна, відповідачем у якому є орган, зазначений у ч. 5 ст. 30 ГПК України, судам слід керуватись ч. 5 ст. 30 ГПК України. Отже, Господарський суд міста Києва є єдиним судом до виключної підсудності якого віднесено справи, відповідачем у яких є, зокрема, обласна державна адміністрація.

В силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04, № 29465/04) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що оскільки позов у даній справі заявлений до Тернопільської ОДА, така відноситься до виключної підсудності господарського суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, і не підлягала розгляду Господарським судом Тернопільської області, а підлягала передачі для розгляду за встановленою виключною підсудністю до Господарського суду м. Києва (аналогічна правова позиція щодо виключної підсудності Господарському суду міста Києва справ, відповідачами у яких є обласні державні адміністрації викладена у постановах Верховного Суду від 06.09.2018 у справі №905/2198/17,від 15.05.2018 у справі №905/1566/17).

Проте Господарський суд Тернопільської області не передав справу для розгляду за виключною підсудністю, а розглянув її по суті, чим порушив встановлені процесуальним законом правила щодо виключної підсудності справ у спорах, у яких відповідачем є обласна державна адміністрація. Розгляд даної справи по суті Господарським судом Тернопільської області з порушенням правил виключної підсудності є таким, що в цілому нівелює інститут виключної підсудності та ставить під сумнів саму сутність судового розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 279 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно з п. 5 ч. 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.12.2020 у справі № 921/730/19 належить скасувати і передати справу для розгляду до Господарського суду міста Києва за встановленою підсудністю.

Оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат, виходячи з положень ч. 14 ст. 129 ГПК України, апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ч. 5 ст.30, ст.31, 236, 269, 270, 275, 279, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Тернопільської обласної державної адміністрації від 06.01.2021 №01-118/16 (вх. суду від 26.01.2021 №01-05/382/21) - задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.12.2020 у справі № 921/730/19 скасувати.

Справу 921/730/19 передати для розгляду до Господарського суду міста Києва за встановленою підсудністю.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.06.2021

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

Суддя О.І. Матущак

Суддя Г.Г. Якімець