ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Справа№ 910/19219/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

на рішення Господарського суду м. Києва від 15.02.2021 р. (повне рішення складено 15.02.2021 р.)

у справі № 910/19219/20 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення 4999,76 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення завданих збитків у розмірі 4999,76 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" позивачу перейшло право вимоги до відповідача у зв`язку з відшкодуваннням своєму страхувальнику матеріальної шкоди, завданої страхувальником відповідача, визнаного винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 22.03.2019 р. Внаслідок вказаної ДТП застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений та позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.12.2020 р. відкрито провадження у справі № 910/19219/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.02.2021 р. у справі № 910/19219/20 позов Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" подало апеляційну скаргу до суду першої інстанції, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Також у тексті апеляційної скарги відповідачем викладено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду на підставі ч. 2 ст. 256 ГПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що оскільки відповідальними за заподіяння власнику транспортного засобу МАЗ 533702, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , шкоди є кілька осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому виплату страхового відшкодування у розмірі 9999,52 грн необхідно розділити між двома винними у ДТП особами на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/19219/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1921/20, зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 15.02.2021 р., вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

07.04.2021 р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" та залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва від 15.02.2021 р. у справі № 910/19219/20.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

22.03.2019 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу УАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу Chevrolet, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу МАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

18.04.2017 р. між ПТ "Ломбард-ЮА "Коваленко, Кирпичова і компанія" (страхувальник) та АТ "Страхова компанія "Країна" було укладеного договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №10/УА/197269-5/2.1.5, відносно транспортного засобу МАЗ, державний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до довідки № 127039 про дорожньо-транспортну пригоду від 22.03.2019 р., складеної Управлінням Національної патрульної поліції в Кіровоградській області, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_2 п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.05.2019 р. у справі № 405/2260/19 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

27.03.2019 р. страхувальником було складено повідомлення про настання страхового випадку № 7117/19 та заяву на виплату страхового відшкодування.

На підставі страхового акту № 10/53532/2.1.5.1 від 23.05.2019 р. позивач здійснив відшкодування завданої страхувальнику шкоди у розмірі 9999,52 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3833 від 22.04.2019 р.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність особи, винної у ДТП, застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія" відповідно до полісу № АМ/3810618.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", на думку позивача, перейшло право на отримання від Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" компенсації шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП.

05.06.2019 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 6756 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

18.09.2019 р. відповідач перерахував на рахунок позивача 4999,76 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 6831.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, здійснив виплату страхового відшкодування лише частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Як передбачено ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як було встановлено вище, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля УАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО3362473.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування". Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Отже, враховуючи те, що відповідач під час розгляду справи не довів відсутність вини ОСОБА_2 , водія транспортного засобу Chevrolet, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , у наведеному правопорушенні, позивачем було виплачено відшкодування власнику автомобіля МАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 у розмірі 9999,52 грн відновлювального ремонту, а також відповідачем було частково сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 4999,76 грн, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 4999,76 грн страхового відшкодування є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно доводів скаржника про те, що відповідальними за заподіяння власнику транспортного засобу МАЗ 533702, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , шкоди є кілька осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому виплату страхового відшкодування у розмірі 9999,52 грн необхідно розділити між двома винними у ДТП особами на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.05.2019 р. у справі № 405/2260/19 встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем УАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із автомобілем МАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупинився попереду.

Також постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.45.2019 р. у справі № 405/2261/19 встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chtvrolet, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із автомобілем УАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зупинився попереду.

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.05.2019 р. у справі № 405/2260/19, вина ОСОБА_2 встановлена по відношенню до водія автомобіля МАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в той час як у водія автомобіля Chtvrolet, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 не виникає цивільно-правової відповідальності до водія автомобіля МАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 15.02.2021 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 15.02.2021 р. у справі № 910/19219/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 15.02.2021 р. у справі № 910/19219/20.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.06.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

В.В. Шапран