ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.06.2021 Справа № 920/484/21

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремікс»

до - Товариства з обмеженою відповідальністю «Брама-Агро»,

про стягнення 191370 грн 38 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 06.05.2021 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 132165 грн 50 коп. боргу, 13010 грн 10 коп. пені, 34054 грн 20% річних, 12140 грн 78 коп. інфляційних збитків за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 19.12.2019 договору поставки № 7 (надалі - Договір). Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 2871 грн витрат по сплаті судового збору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним, на виконання умов Договору, відповідачу було поставлено продукцію, відповідачем продукцію було прийнято, однак за неї не сплачено в повному обсязі. Зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, пені, 20% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 07.05.2021 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

24.05.2021 позивач надав до суду заяву про долучення документів до матеріалів справи. Заява розцінена судом, як заява про зменшення розміру позовних вимог, оскільки в ній позивач зазначає, що після звернення до суду з позовною заявою відповідач 19.05.2021 сплатив відповідачу 10000 грн. (банківська виписка від 20.05.2021).

Згідно з ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд приймає заяву до розгляду, оскільки право на її подання передбачено ГПК України, а також заява подана з дотриманням процесуальних строків.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Між сторонами 19.12.2019 було укладено договір поставки № 7. Вищезазначений факт підтверджується копією вказаного Договору (а.с.18-19).

Відповідачем не доведено, що Договір визнаний недійсним в судовому порядку, а тому Договір підлягає обов`язковому виконанню сторонами.

Згідно з п. 1.1 Договору позивач зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виготовити і поставити відповідачу товар, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити товар.

15.01.2020 позивач поставив відповідачу товар на суму 161560 грн. Вищезазначений факт підтверджується: видатковою накладною № 137 від 15.01.2020; копією довіреності № 2 від 15.01.2020; товарно-транспортною накладною № Р137 від 15.01.2020; рахунком на оплату № 119 від 10.01.2020; копією квитанції про реєстрацію податкової накладної від 28.01.2020 (а.с.21-24).

Згідно з ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Відповідачем належними та допустимими доказами, незважаючи на те, що відповідачу було відомо про відкриття провадження у даній справі, не спростовано доводів позивача. Тому факт поставки товару позивачем відповідачу на спірну суму є таким, що встановлений судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем.

Відповідно до п. 7.1 Договору сторони дійшли згоди щодо наступного порядку розрахунків: оплата товару здійснюється відповідачем протягом 25 календарних днів з дати поставки товару.

Позивачем до матеріалів справи надано копію рахунку на оплату № 119 від 10.01.2020 (а.с.20).

Позивач сплатив відповідачу 25605 грн 50 коп., що підтверджується відповідними банківськими виписками та копіями меморіальних ордерів (а.с.25-29).

Отже, відповідачем не спростовано, а позивачем доведено, що відповідач не сплатив позивачу 132165 грн 50 коп. за поставлений відповідачем товар.

Позивач направив відповідачу вимогу від 07.04.2021 про сплату боргу та копію акту звірки взаємних розрахунків, який підписаний позивачем. Вищезазначені обставини підтверджуються копією вимоги, акту звіряння взаємних розрахунків та копіями доказів їх направлення відповідачу (а.с.30-33).

Оскільки відповідач на вимогу не відповів та борг не сплатив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

В позовній заяві позивачем зазначено детальний розрахунок суми боргу та періодів його прострочення (а.с.3).

24.05.2021 позивач надав до суду заяву про долучення документів до матеріалів справи. Заява розцінена судом, як заява про зменшення розміру позовних вимог, оскільки в ній позивач зазначає, що після звернення до суду з позовною заявою відповідач 19.05.2021 сплатив відповідачу 10000 грн. (банківська виписка від 20.05.2021).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Тому провадження в частині стягнення 10000 грн 00 коп. заборгованості підлягає закриттю, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Отже, між сторонами виникли господарські відносини у сфері поставки, які регулюються нормами ЦК України, з урахуванням особливостей, які передбачені ст.ст. 264-271 ГК України.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що сторони уклали Договір. Позивач поставив продукцію, а відповідачем продукція прийнята. Відповідачем зобов`язання по оплаті продукції не виконано - не сплачено 122165 грн 50 коп. заборгованості, чим порушено умови п.1.1 та п.7.1 Договору, а також вищезазначені норми матеріального права.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 122165 грн 50 коп. боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також, відповідно до ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 8.4 Договору у разі прострочення грошового зобов`язання за цим Договором винна сторона сплачує постраждалій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день такого прострочення.

Позивачем надано розрахунок пені за загальний період з 11.02.2020 по 11.08.2020 (а.с.13).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 86 ГПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські відносини - було укладено Договір на поставку товару. Сторонами у Договорі самостійно передбачена господарська відповідальність за неналежне виконання Договору - застосування пені (п.8.4 Договору). Оскільки відповідач не сплатив за товар, то позивачем правомірно нарахована пеня за неналежне виконання господарського зобов`язання відповідачем. Крім того, розрахунок пені здійснений вірно, що перевірено судом.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача є правомірними обґрунтованими, а вимога про стягнення з відповідача 13010 грн 10 коп. пені (загальний період з 11.02.2020 по 11.08.2020) є правомірною та підлягає задоволенню.

Також, положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір процентів був змінений сторонами у Договорі, а саме п. 8.5 Договору.

Згідно з п. 8.5 Договору якщо відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 20% річних від простроченої суми за весь період прострочення по оплаті.

Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат та відсотків річних за загальний період з лютого 2020 по березень 2021 років (а.с.13).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем та те, що сторонами у Договорі самостійно змінено розмір відсотків річних до 20%, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 34054 грн 20% річних, 12140 грн 78 коп. інфляційних збитків (загальний період з лютого 2020 по березень 2021 років) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, частина заборгованості сплачена відповідачем після звернення позивачем до суду з позовною заявою, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремікс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брама-Агро» про стягнення 181370 грн 38 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брама-Агро» (вул. Депутатська, буд. 22, с. Комсомольська Комуна (п), м. Конотоп, Сумська область, 41681, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремікс» (вул. Польовий стан, буд. 1, с. Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701, ) 122165 грн 50 коп. боргу, 13010 грн 10 коп. пені, 34054 грн 20% річних, 12140 грн 78 коп. інфляційних втрат, 2871 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремікс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брама-Агро» про стягнення 10000 грн 00 коп. заборгованості - закрити провадження у справі.

4. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Кремікс» наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 07.06.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко