ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" червня 2021 р. Справа № 924/337/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Баськової Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства Оболонь, м. Київ

до приватного підприємства сільськогосподарського виробництва Тріумф-агро, смт Ярмолинці Хмельницької області

про стягнення 1714265,95 грн, з яких 849400,00 грн основного боргу, 25482,00 грн 3% річних, 74923,95 грн інфляційних втрат, 764460,00 грн збитків

за участю представників:

позивача: Гриненко Н.О. згідно з довіреністю

відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: приватне акціонерне товариство Оболонь, м. Київ звернулось до суду з позовом до приватного підприємства сільськогосподарського виробництва Тріумф-агро, смт Ярмолинці Хмельницької області про стягнення 1714265,95 грн, з яких 849400,00 грн основного боргу, 25482,00 грн 3% річних, 74923,95 грн інфляційних втрат, 764460,00 грн збитків.

Ухвалою суду від 13.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 11.05.2021, яке відкладено на 19.05.2021.

Ухвалою суду від 19.05.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 07.06.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про невиконання відповідачем зобов`язань з оплати товару, отриманого за договором товарного кредиту пивоварного ячменю від 20.02.2019 №059-АЗЛ. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. 524-526, 530, 533-535, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 217, 218, 224 ГК України.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів не надав, про причини неявки та неподання доказів не повідомив, своїм процесуальним правом не скористався. Ухвали суду направлялись на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та відомостях з ЄДРЮО, ФОП та ГФ. Ухвала суду від 19.05.2021 про призначення справи до розгляду по суті у судовому засіданні повернута на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку - "адресат відсутній за вказаною адресою". При цьому судом враховуються положення ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

20.02.2019 між приватним акціонерним товариством "Оболонь" (продавець) та приватним підприємством сільського виробництва "Тріумф-агро" (покупець) укладено договір товарного кредиту пивоварного ячменю №059-АЗЛ (далі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати покупцю пивоварний ячмінь для посіву (товар) на умовах товарного кредиту, а покупець в свою чергу зобов`язується прийняти товар, провести розрахунок за нього на умовах, визначених цим договором та зобов`язується запропонувати весь вирощений ячмінь, із отриманого товару, для реалізації на ПрАТ "Оболонь" (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1 договору сторони відповідно до цього договору здійснюють взаємні розрахунки, що складаються з вартості товару за номенклатурою.

Найменування та кількість товару, яка передається покупцю: Пивоварний ячмінь сорту Себастьян. Кількість Товару: 84,940 т (п. 2.2 договору).

У п. п. 2.3, 2.4 договору зазначено, що вартість однієї тонни товару становить 10000 грн, включаючи ПДВ 1666,67 гривень. Загальна вартість товару становить 849400,00 грн, включаючи ПДВ 141566,67 гривень.

За умовами п. 3.1 договору продавець передає покупцю товар на умовах ЕХW (згідно ІНКОТЕРМС 2010), який знаходиться на зберіганні: Хмельницька обл., Чемеровецький р-н смт. Закупне вул. Призаводська, 30 (цех по переробці насіння та комбікормів), смт. Чемерівці вул. Об`їздна, 3 (солодовий завод) шляхом оформлення видаткових накладних.

Покупець повинен за 5 днів надати продавцю у письмовому вигляді заявку на поставку товару із зазначенням у ній сорту замовленого товару та кількості. Після надання інформації продавець узгоджує графік отримання товару із покупцем в письмовому або в телефонному режимі (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору товар вважається переданим по кількості та якості за умови підписання видаткової накладної.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що покупець здійснює розрахунок за поставлений товар на умовах товарного кредиту шляхом поставки пивоварного ячменю урожаю 2019 року в кількості 152,892 тонн (к-сть товару за товарним кредитом х 1,8), вирощеного із ячменю продавця.

Згідно з п. 5.2 договору покупець зобов`язується здійснити поставку ячменю самостійно не пізніше 01.09.2019 або в інший термін за обов`язковим письмовим погодженням сторін.

Пунктом 5.4 договору визначено місце поставки: спеціалізовані хлібоприймальні підприємства за погодженням з представниками продавця. При поставці ячменю покупець, крім складської квитанції та якісного посвідчення, надає видаткові та товарно-транспортні накладні. Зарахування кількості ячменю проводиться за показниками ваг продавця або спеціалізованого хлібоприймального підприємства за наявності складської квитанції та якісного посвідчення лабораторії спеціалізованого підприємства-зберігача.

Погашення товарного кредиту в інший спосіб або ячменю іншого сорту можливе лише за обов`язковою письмовою згодою сторін і у вартості, яка буде визначена додатковою угодою (п. 5.10 договору).

У п. 6.1 договору сторони погодили, що за порушення умов даного договору покупцем, покупець відшкодовує спричинені цим збитки продавцю у порядку передбаченому чинним законодавством України. Збитки, які зазнав продавець в результаті неналежного виконання зобов`язань за цим договором, повинні бути відшкодовані понад штраф та пеню, зазначених в цьому договорі. Розмір збитків при цьому буде дорівнювати середньоринковій вартості непоставленого (недопоставленого) товару із врахуванням пункту 5.8 договору на кінцеву дату поставки ячменю, що вказана в п. 5.2 цього договору.

Сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання умов даного договору (п. 6.6 договору).

Згідно з п. 8.3 договору він вступає у дію з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Договір підписаний сторонами, скріплений відтиском печатки позивача.

На виконання договору сторонами підписано видаткову накладну від 27.02.2019 №19 на суму 849399,66 гривень (84940 кг пивоварного ячменю сорту "Себастьян").

У матеріали справи надано роздруківки інтернет-сторінки "АПК Інформ" з відомостями щодо ціни ячменю пивоварного (попит, СРТ) станом на 30.08.2019 в сумі 5000,00 гривень. Також сторінка містить, зокрема інформацію про те, що ціни на товари є довідковими, носять інформаційний характер та не є цінами реальних угод.

Також надано довідку ТОВ "АПК-Інформ центр" (від 14.05.2021 №03), у якій зазначено, що у відповідності до результатів моніторингу внутрішніх цін на зернові культури, що сформувалися в період з 30.08.2019 по 06.09.2019 і були опубліковані у виданнях ІА "АПК-Інформ", середня ціна попиту 1 т пивоварного ячменю на базисі СРТ склала 5000 гривень. В додатку 1 до довідки зазначена методологія моніторингу цін, в якій, зокрема, вказано, що ціни на товари, що публікуються у виданнях агентства та на порталі, є довідковими, носять інформаційний характер та не є цінами реальних угод

З огляду на невиконання відповідачем обов`язку з поставки пивоварного ячменю як способу оплати товару за договором товарного кредиту пивоварного ячменю від 20.02.2019 №059-АЗЛ позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповдіача 849400,00 грн основного боргу, 25482,00 грн 3% річних, 74923,95 грн інфляційних втрат, 764460,00 грн збитків.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Частиною 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами укладено договір товарного кредиту пивоварного ячменю від 20.02.2019 №059-АЗЛ, відповідно до якого позивач як продавець зобов`язався передати відповідачу як покупцю пивоварний ячмінь для посіву (товар) на умовах товарного кредиту, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався прийняти товар, провести розрахунок за нього на умовах, визначених цим договором, та запропонувати весь вирощений ячмінь, із отриманого товару, для реалізації на ПрАТ "Оболонь".

При цьому згідно з п. п. 5.1, 5.2 договору покупець здійснює розрахунок за поставлений товар на умовах товарного кредиту шляхом поставки пивоварного ячменю урожаю 2019 року в кількості 152,892 тонн, вирощеного із ячменю продавця. Покупець зобов`язується здійснити поставку ячменю самостійно не пізніше 01.09.2019 або в інший термін за обов`язковим письмовим погодженням сторін.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов договору позивачем за видатковою накладною №19 від 27.02.2019 передано, а відповідачем прийнято товар - пивоварний ячмінь сорту «Себастьян» в кількості 84940 кг на загальну суму 849399,66 гривень.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів здійснення покупцем розрахунку за товар, поставлений на умовах товарного кредиту, шляхом поставки пивоварного ячменю урожаю 2019 року в кількості 152,892 тонн, вирощеного із ячменю продавця до 01 вересня 2019 року або інший термін за обов`язковим письмовим погодженням сторін, тобто відповідачем не виконано свого обов`язку в натурі в погоджений у договорі строк.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача 849400,00 грн вартості непоставленого у встановлений договором строк товару.

Відповідно до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Суд звертає увагу, що законом не визначено форму відмови від зобов`язання, тому сторона договору може реалізувати своє право на відмову від договору будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

За приписами частини 3 статті 622 ЦК України у разі відмови кредитора від договору (стаття 615 цього Кодексу) боржник звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі.

Таким чином, у цьому випадку обов`язок боржника повернути кредитору грошовий еквівалент товару, переданого за договором, виникає у разі доведення до нього такої вимоги, зокрема, шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

Позивач не звертався до відповідача до звернення до суду із вимогою про повернення коштів (доказів протилежного суду не подано), а тому обов`язок щодо повернення таких коштів настав лише після пред`явлення позову до суду.

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що звернувшись до суду із цим позовом, позивач фактично скористався своїм правом на відмову від договору. При цьому така відмова зумовлює звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, проте не звільняє його від обов`язку повернути грошовий еквівалент отриманого майна в сумі 849400,00 грн ( позиція викладена у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 №924/720/20).

Вищезазначеним спростовуються доводи позивача про настання строку повернення грошових коштів 01.09.2019 відповідно до п. 5.2 договору. При цьому звертається увага, що умовами вказаного пункту договору визначено строк виконання обов`язку відповідача з поставки ячменю, а не з повернення коштів.

За наведених обставин, позовні вимоги в частині стягнення 849400,00 грн основного боргу заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача 25482,00 грн 3% річних (за період 01.01.2020 - 31.12.2020) та 74923,95 грн інфляційних втрат (за період вересень 2019 року - лютий 2021 року) згідно з поданими розрахунками суд враховує таке.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, оскільки право вимагати повернення коштів за товар виникло у позивача з моменту пред`явлення позову, у позивача відсутнє право нараховувати інфляційні втрати та річні за період, який передував зверненню до господарського суду (позовна заява від 24.03.2021 надійшла до суду згідно зі штампом вхідної кореспонденції суду 31.03.2021).

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 25482,00 грн 3% річних та 74923,95 грн інфляційних втрат.

Також позивач просить стягнути з відповідача 764460,00 грн збитків, посилаючись на умови п. 6.1 договору.

Так, у п. 6.1 договору сторони погодили, що за порушення умов даного договору покупцем, покупець відшкодовує спричинені цим збитки продавцю у порядку передбаченому чинним законодавством України. Збитки, які зазнав продавець в результаті неналежного виконання зобов`язань за цим договором, повинні бути відшкодовані понад штраф та пеню, зазначених в цьому договорі. Розмір збитків при цьому буде дорівнювати середньоринковій вартості непоставленого (недопоставленого) товару із врахуванням пункту 5.8 договору на кінцеву дату поставки ячменю, що вказана в п. 5.2 цього договору.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України; до таких способів належить, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2. ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України: учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Ураховуючи положення статті 74 Господарсько процесуального кодексу України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Досліджуючи склад збитків на підставі наданих позивачем доказів, суд керується положеннями ст. ст. 76, 77 ГПК України, якими передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено наявність понесених позивачем збитків. При цьому, вимога позивача про стягнення вартості поставленого товару на умовах товарного кредиту судом задоволена, що свідчить про відсутність реальних збитків.

Крім того, позивачем не доведено можливості отримання доходів саме в заявленому розмірі, які би він одержав, якби зобов`язання було виконано відповідачем, або понесення у такому розмірі витрат, які стали наслідком невиконанням відповідачем договірного зобов`язання.

У підтвердження середньоринкової вартості непоставленого (недопоставленого) товару позивачем надано копію зображення інтернет-сторінки "АПК Інформ", на якій зазначено вартість ячменю пивоварного (попит, СРТ) станом на 30.08.2019 в сумі 5000,00 гра, а також копію довідки з такими ж відомостями.

Проте сторони договору не визначали ТОВ "АПК-Інформ центр" особою, уповноваженою надавати інформацію про середньоринкові ціни на пивоварний ячмінь при виникненні між ними спору, яка би мала для них обов`язковий характер. При цьому інших доказів про середньоринкові ціни на пивоварний ячмінь від органів, яким відповідно до законодавства надано повноваження в галузі статистики, позивачем не подано.

Крім того, судом береться до уваги, що подані позивачем роздруківка із сайту та довідка не є належним і допустимим доказом у підтвердженні середньоринкової ціни на товар. У самій роздруківці та довідці також зазначено, що останні носить інформаційний характер і не є ціною реальних правочинів.

Таким чином суд зазначає, що позивачем не доведено наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача мала прояв у порушенні ним умов договору; наявність збитків - витрат, які позивач здійснив для відновлення свого порушеного права внаслідок відмови відповідача виконати обов`язок за договором; причинно-наслідкового зв`язку між завданими позивачеві витратами та односторонньою і необґрунтованою відмовою відповідача виконати обов`язок за договором.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 849400,00 грн основного боргу. У позові в частині стягнення 25482,00 грн 3% річних, 74923,95 грн інфляційних втрат, 764460,00 грн збитків належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов приватного акціонерного товариства Оболонь, м. Київ до приватного підприємства сільськогосподарського виробництва Тріумф-агро, смт Ярмолинці Хмельницької області про стягнення 1714265,95 грн, з яких 849400,00 грн основного боргу, 25482,00 грн 3% річних, 74923,95 грн інфляційних втрат, 764460,00 грн збитків, задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства сільськогосподарського виробництва Тріумф-агро, Хмельницька область, смт Ярмолинці, вул. Хмельницька, буд. 6 (код 38884783) на користь приватного акціонерного товариства Оболонь, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 3 (код 05391057) 849400,00 грн (вісімсот сорок дев`ять тисяч чотириста гривень 00 коп.) заборгованості, 12741,00 грн (дванадцять тисяч сімсот сорок одну гривню 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 11.06.2021.

Суддя В.В. Виноградова

Видрук. 3 прим.: 1 до справи, 2 позивачу (04212, м. Київ, вул. Богатирська, 3), 3 відповідачу (32100, Хмельницька область, смт Ярмолинці, вул. Хмельницька, 6). Всім рек. з пов. про вруч.