ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/652/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, )
до Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля" (61001, м. Харків, пр. Московський, 135-А, )
про стягнення 990 318,90 грн.
за участю представників:

позивача Владимир Я.В. (посвідчення №2084)

першого відповідача Гура О.В. (довіреність від 21.01.2021)

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулася до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля" безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 990 318,90 грн за використання земельної ділянки комунальної власності м. Харкова площею 0,2057 га з кадастровим номером :01:027:0050 по пр. Московському, 133 ум. Харкові у період з 01.03.2020 по 31.01.2021 на підставі ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України, як безпідставно одержані кошти.

Судові витрати в розмірі 14 854,78 грн сплаченого судового збору просить покласти на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.03.2021 було прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі №922/652/21, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче провадження по справі.

25.06.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву вх. №6876, в якому він заперечує проти позову повністю, вказує на відсутність безпідставного користування ділянкою.

02.04.2021 позивач надав суду відповідь на відзив вх. №7527.

02.04.2021 відповідачем надані заперечення на відповідь на відзив вх. №8051.

Підготовче засідання у справі було призначено на 21.04.2021, однак, у зв`язку з хворобою судді, засідання 21.04.2021 не відбулося.

Ухвалою суду від 05.05.2021 були продовжені строки підготовчого провадження у справі до 01.06.2021.

Також 27.04.2021 відповідачем подані до суду доповнення до заперечень на відповідь на відзив вх. №9612, в яких відповідач просить суд поновити йому строк на подання доказів у справі №922/652/21 та долучити до матеріалів справи копію Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №254084245 від 23.04.2021, яке було задоволено протокольною ухвалою від 24.05.2021.

Ухвалою суду від 24.05.2021 було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 07.06.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог Харківської міської ради, виходячи з наступного.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Приватного підприємства «Торговий дім «Золота миля» на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 990318,90 грн. за використання земельної ділянки комунальної власності м. Харкова площею 0,2057 га з кадастровим номером :01:027:0050 по пр. Московському, 133 у м. Харкові у період з 01.03.2020 по 31.01.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником нежитлових приміщень в нежитловій будівлі літ. Г-1 по пр. Московському, 133 у м. Харкові. Зазначена нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці 0,2057 га (кадастровий номер :01:027:0050), сформованої як об`єкт цивільних прав 07.02.2020. ПП «Торговий дім «Золота миля» у період з 01.03.2020 по 31.01.2021 використовувало земельну ділянку за вказаною адресою без укладення договору оренди землі, у зв`язку з чим Харківська міська рада не одержала грошові кошти у розмірі орендної плати за землю в сумі 990 318,90 грн., які просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України, як безпідставно одержані кошти.

Так, судом було встановлено, що 01.02.2019р. відповідачем було придбано нежитлові приміщення 1-го поверху №1-4 в нежитловій будівлі літ. «Г-1», загальною площею 39,1 кв.м., що розташовані за адресою: місто Харків, пр. Московський, 133.

01.02.2019р. відповідачем також було придбано нежитлові приміщення 1-го поверху №5-8 в нежитловій будівлі літ. «Г-1», загальною площею 67,2 кв.м., що розташовані за адресою: місто Харків, пр. Московський, 133.

Факт придбання нежитлових приміщень підтверджується договорами купівлі-продажу від 01.02.19р., посвідченими 01.02.19р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим номером 131 та №128 відповідно та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №154738421 та №154735646.

З матеріалів справи, також, вбачається, що після придбання нежитлових приміщень 1-го поверху в нежитловій будівлі «Г-1» по пр. Московському, 133 в м. Харкові позивач розпочав оформлення документів щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Г-1» з метою подальшого викупу цієї земельної ділянки.

Відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пр. Московському, 133, земельна ділянка з кадастровим номером :01:027:0050 була зареєстрована, як об`єкт цивільних прав 07.02.2020, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.03.21р. за №НВ-021.

З метою оформлення продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0050, Рішенням Харківської міської ради 35 сесія 7 скликання від 22.04.20р. №2099/20 надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності із земель житлової та громадської забудови, площею 0,2057 га по пр. Московському, 133 м. Харкова. Підставою прийняття рішення від 22.04.20р. були ст. 127, 128 Земельного кодексу України та рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про затвердження Порядку продажу земельних ділянок або прав на них на підставі цивільно-правових договорів у м. Харкові» від 28.12.2008 №362/08.

Таким чином, суд зазначає, що Рішення від 22.04.20р. №2099/20 підтверджує, що в квітні 2020 року Харківська міська рада вже мала намір отримати дохід від продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0050, а не від надання її в користування відповідачу.

30.07.2020р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення авансового внеску, за яким покупець (відповідач) на підставі рішення 35 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.04.2020 №2099/20 вносить, а Продавець (позивач) приймає авансовий внесок в сумі 445643,49 грн. в рахунок оплати ціни земельної ділянки, яка розташована по пр. Московському, 133 в м. Харкові, кадастровий номер :01:027:0050. Авансовий внесок в сумі 445643,49 грн, сплачений відповідачем 23.07.2020р., що підтверджується платіжним дорученням №.

П. З.З., 3.4. Договору про внесення авансового внеску №51/20 передбачено, що після надходження авансового внеску та подання покупцем (відповідачем) всіх документів, необхідних для підготовки рішення Харківської міської ради, питання продажу земельної ділянки, вказаної в розділі 1 цього Договору, виноситься на розгляд пленарного засідання Харківської міської ради. Після прийняття рішення Харківської міської ради про продаж земельної ділянки, продавець (позивач) укладає з покупцем (відповідачем) договір купівлі-продажу земельної ділянки, зазначеної і розділі 1 цього договору.

Рішенням Харківської міської ради 37 сесія 7 скликання від 19.08.2020р. №2241/20 «Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам», вирішено продати ПП «Торговий дім «Золота миля» із земель комунальної власності земельну ділянку кадастровий номер: :01:027:0050 за 2 160 200,00 грн з наданням кінцевого терміну платежу строком на 1 рік.

Платіжним дорученням №48559 від 06.11.20р. відповідачем сплачено в рахунок викупу земельної ділянки з кадастровим номером: :01:027:0050 ще 634456,51 грн.

Таким чином, станом на 22.03.2021р. відповідачем вже було сплачено 50% вартості земельної ділянки з кадастровим номером: :01:027:0050, в сумі 1 080 100,00 грн.

В подальшому, під час розгляду справи, між позивачем та відповідачем 31.03.2021р. було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0050, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Качур А.В. за реєстровим номером №375.

За таких обставин, користування земельною ділянкою ПП «Торговий дім «Золота миля» без укладення договору оренди землі було зумовлено з метою забезпечення породження учасниками правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, тобто укладення договору купівлі- продажу цієї ж земельної ділянки. За таких обставин, зазначена земельна ділянка не може вважатися набутою чи збереженою без достатніх правових підстав, а тому підстави застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України відсутні.

У спірних правовідносинах позивача з відповідачем, право на земельну ділянку вирішується у порядку її викупу, а не оформлення користування на умовах оренди. У сторін не виникало відносин, пов`язаних з укладенням договору оренди.

Предметом спору у даній справі фактично є стягнення з відповідача неотриманої орендної плати на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України за період з 01.03.2020 по 31.01.2021.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, та зокрема, застосовуються до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України (частина друга статті 93 Земельного кодексу України).

Передання в оренду земельних ділянок комунальної власності громадянам у разі розташування на цих ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), які перебувають у їх власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 123 Земельного кодексу України (статті 134 цього кодексу).

Надання земельних ділянок комунальної власності в користування здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу й об`єднання) та в інших випадках, якщо ділянка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, і право власності на неї не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни меж і цільового призначення такої земельної ділянки (частина перша статі 123 Земельного кодексу України).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 Земельного кодексу України).

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок є різновидом документації із землеустрою (пункт «ґ» частини другої статті 25 Закону України «Про землеустрій»).

Замовниками документації із землеустрою можуть бути, зокрема, органи місцевого самоврядування, землевласники та землекористувачі (частина перша статті 26 Закону України «Про землеустрій»).

Розробники документації із землеустрою (юридичні особи, які мають не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, або фізичні особи-підприємці, які мають такий же статус) зобов`язані виконувати роботи зі складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору (пункт «г» частини другої статті 28 Закону України «Про землеустрій»).

Орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 Земельного кодексу України).

Надані до цього позову письмові докази підтверджують, що між сторонами вочевидь вживались заходи щодо оформлення права власності на земельну ділянку по пр. Московському, 13 з кадастровим номером :01:027:0050 та не виникало відносин, пов`язаних з укладенням договору оренди.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Купівля-продаж земельної ділянки є довготривалою процедурою, яка передбачає вчинення особою, яка виявила бажання її купити, необхідних дій з метою набуття у власність земельної ділянки (проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, оплата авансового внеску, прийняття рішення на пленарному засіданні Харківської міської ради про продаж земельної ділянки, оформлення договору купівлі-продажу, тощо).

Довготривалість оформлення купівлі-продажу земельної ділянки в 2020 році додаткового пояснюється дією карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.21р. №211, та пов`язаних з карантином обмежувальних заходів, та відсутністю уповноваженої особи від Харківської міської ради на підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки, у зв`язку з хворобою та смертю Харківського міського голови.

У наведений позивачем у позовній заяві період часу відповідач не був власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0050 і на той момент тривала процедура оформлення земельної ділянки у власність, яка, відповідно до статті 128 Земельного кодексу України, передбачає вчинення певних, триваючих у часі дій, та ухвалення органом місцевого самоврядування відповідних рішень, що позивачем не спростовано.

Згідно частин першої та другої статті 128 Земельного кодексу України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Кошти, отримані від продажу земельних ділянок державної або комунальної власності, зараховуються органами державної влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування відповідно до державного та/або місцевих бюджетів у порядку, визначеному законом (частина 11 статті 128 Земельного кодексу України).

Обставини зволікання або ухилення відповідача щодо укладення договору купівлі-продажу землі, зловживання своїми правами, у період з 01.03.2020 по 31.01.2021 відсутні. Відповідач вчиняв всі залежні від нього заходи для найскорішого оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів у формі орендної плати на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, відбувається за наявності доказів фактичного користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Користування земельною ділянкою ПП «Торговий дім «Золота миля» без укладення договору оренди землі було зумовлено з метою забезпечення породження учасниками правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, тобто укладення договору купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки. Протягом 2020 року відповідач сплатив, а позивач отримав 50% викупної вартості земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0050. За таких обставин, зазначена земельна ділянка не може вважатися набутою чи збереженою без достатніх правових підстав, а тому підстави для застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України відсутні.

У спірних правовідносинах позивача з відповідачем, право користування земельною ділянкою вирішується у порядку її викупу, а не оформлення користування на умовах оренди.

Зазначена правова позиція застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України підтверджена практикою Верховного Суду, зокрема Постановою Верховного Суду від 15.10.19р. по справі №922/1379/18.

Рішення Харківської міської ради 35 сесія 7 скликання від 22.04.20р. №2099/20 підтверджує, що в квітні 2020 року Харківська міська рада вже мала намір отримати дохід від продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0050, а не від надання її в користування відповідачу. Факт отримання грошових коштів позивачем в сумі 1 080 100,00 грн. за продаж земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0050 підтверджено платіжними дорученнями від 23.07.20 та 06.11.20. За таких обставин, зазначення в резолютивній частині позовної заяви періоду стягнення з 01.04.20 по 31.01.21 не відповідає суті правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем.

Також, в подальшому, вже під час розгляду справи, між позивачем та відповідачем 31.03.21р. було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0050, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Качур А.В. за реєстровим номером №375 та було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0050, площею 0,2057 га, на підставі договору купівлі - продажу від 31.03.21р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Качур А.В. за реєстровим номером №375.

За таких обставин, користування земельною ділянкою ПП «Торговий дім «Золота миля» без укладення договору оренди землі було зумовлено з метою забезпечення породження учасниками правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, тобто укладення договору купівлі - продажу цієї ж земельної ділянки. За таких обставин, зазначена земельна ділянка не може вважатися набутою чи збереженою без достатніх правових підстав, а тому підстави застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України відсутні.

У спірних правовідносинах позивача з відповідачем, право на земельну ділянку вирішується у порядку її викупу, а не оформлення користування на умовах оренди. У сторін не виникало відносин, пов`язаних з укладенням договору оренди.

Позивач вчиняв всі необхідні дії з метою укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Обставини зволікання або ухилення відповідача щодо укладення договору купівлі-продажу землі, зловживання своїми правами у період з 01.03.20 по 31.01.21 матеріали справи не містять.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 31.03.21р. було підписано без будь-яких зауважень наявності заборгованості щодо орендної плати за користування земельною ділянкою.

Зазначена правові позиція безпідставності застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України підтверджена Верховним Судом у Постанові від 15.10.19р. по справі №922/1379/18.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Інших судових витрат позивачем заявлено не було.

При цьому, відповідачем було зроблено заяву про відшкодування йому судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним надати йому строк на подання доказів понесення таких витрат та призначити судове засідання по їх розподілу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, ст. ст. 236-239 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Судові витрати позивача залишити за позивачем.

Встановити відповідачу 5-денний строк з дня прийняття рішення, тобто з 07.06.2021, на подання доказів понесення витрат на правову допомогу.

Судове засідання по розгляду заяви відповідача про розподіл судових витрат призначити на 18.06.2021 на 12 год. 00 хв. в приміщенні господарського суду Харківської області 1 пов., 110 к.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

УЧАСНИКИ СПРАВИ

Позивач Харківська міська рада, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, .

Відповідач - Приватне підприємство "Торговий дім "Золота миля", 61001, м. Харків, пр. Московський, 135-А, .

Повне рішення складено "10" червня 2021 р.

Суддя С.А. Прохоров