ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 червня 2021 року Справа № 903/174/21

за позовом: Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарство», м.Володимир-Волинський, Волинська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвуд», м.Луцьк

про стягнення 41 799 грн. 30 коп.

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Вижовець М.О.

Представники сторін:

від позивача: Гром Б.М., адвокат

від відповідача: н/з

Встановив: Державне підприємство «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» в позовній заяві від 02.03.2021 просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвуд» 41 799 грн. 30 коп. основного боргу згідно з договором купівлі-продажу необробленої деревини від 24.09.2019 №1401/1401/л/2019 та судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп. та витрат на правову допомогу, що орієнтовно становлять 4 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 15.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню . Додатково зазначає про відсутність жодних документів про те, що деревину котру мав би отримати Відповідач було передано його представнику чи уповноваженій ним особі.

Ухвалою суду від 11.05.2021 постановлено розгляд справи №903/174/21 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін зі стадії відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено на "01" червня 2021 р. на 11:45 год.

01.06.2021 у судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання 01.06.2021 не з`явився,додаткових пояснень, заяв та клопотань суду не надав. Ухвала суду від 11.05.2021 надіслані на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВУД», зазначену в ЄДР юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Електроапаратна, 3 офіс 15 була повернута на адресу суду з відміткою Адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі, повідомлення про розгляд справи по суті.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами, -

встановив:

24.09.2019 року між Державним підприємством Володимир-Волинське лісомисливське господарство (Позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОМВУД (Відповідач, Покупець) було укладено договір купівлі продажу необробленої деревини №1401/1401/л/2019 к (Договір).

За умовами Договору за результатами проведення аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 3 кварталу 2019 року, який відбувся 24.09.2019, продавець передає у власність на умовах франко- проміжний склад продавця необроблену деревину, за намерами лотів , а Покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені цим Договором (п.1.1. Договору).

Пунктом 3.1. Договору сторони передбачили, що ціна на товар встановлена в гривнях за м.куб. на умовах франко - склад Продавця згідно Аукціонного свідоцтва про результати проведеного аукціону від 24.09.2019р. Загальна сума договору 111100,00грн.

Згідно з п. 5.4. Договору, датою передачі товару Продавцем та прийому його Покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно- транспортної накладної.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку - фактури протягом 5 -ти календарних днів з дати пред`явлення рахунку до сплати.

Даний договір діє з 24.09.2019 по 30.09.2019 (п.12.2. даного договору).

На виконання умов Договору Позивачем поставлено, а Відповідачем отримано товар, що підтверджується товарно - транспортними накладними: серії ВЛВ №103991 від 26.09.2019 на суму 31 403,12 грн. (з ПДВ), серії ВЛГ №090988 від 26.09.2019 на суму 8 132,86 грн., серії ВЛГ №081469 від 04.10.2019 на суму 32 230,26 грн., серії ВЛБ №964311 від 11.10.2019. на суму 31 687,69 грн., серії ВЛБ №964377 від 24.10.2019 на суму 33 476,71 грн., серії ВЛБ №964416 від 01.11.2019 на суму 30 359,82 грн., №Р3294 від 07.11.2019 на суму 10 248,00 грн., серії ВЛБ №964442 від 07.11.2019 на суму 28 630,52 грн., серії ВЛБ №964454 від 11.11.2019 на суму 29 061,11 грн., №Р3462 від 21.11.2019 на суму 25 219,60 грн. та №Р3636 від 05.12.2019 на суму 42 803,54грн. (а.с.17-27).

З матеріалів справи встановлено, що Позивачем поставлено Відповідачу товару на загальну суму 303 253,23 грн.

Відповідач частково оплатив вартість отриманого товару в сумі 261 453,93 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 29-40).

Позивачем 06.07.2020 за №05-22/04/266-20 та від 07.09.2020 за №05-22/04/338-20 на адресу Відповідача направлялися вимоги про сплату заборгованості, які залишені без розгляду.

Крім зазначеного вище суд зауважує, що належним доказом отримання Відповідачем товару є подана ТзОВ "Промвуд" податкова звітность з ПДВ до складу податкового кредиту включені наступні податкові накладні: податкова накладна №5 від 01.11.2019 на суму 28 836,53 грн., податкова накладна №362 від 31.10.2019 на суму 1 523,29 грн., податкова накладна №5 від 02.10.2019 на суму 10 464,02 грн., податкова накладна №4 від 09.10.2019 на суму 3 233,76 грн., податкова накладна №106 від 09.10.2019 на суму 15 000,00 грн., податкова накладна №59 від 04.10.2019 на суму 11766,24 грн., податкова накладна №21 від 02.10.2019 на суму 20 000,00 грн., податкова накладна №39 від 03.10.2019 на суму 10 000,00 грн., податкова накладна №336 від 26.09.2019 на суму 19 535,98 грн., податкова накладна №325 від 25.09.2019 на суму 20 000,00 грн., податкова накладна №146 від 11.10.2019 на суму 28 453,93 грн., податкова накладна №50 від 05.12.2019 на суму 42 803,54 грн., податкова накладна №217 від 22.11.2019 на суму 25 219,60 грн., податкова накладна №91 від 11.11.2019 на суму 29 061,11 грн., податкова накладна №54 від 07.11.2019 на суму 28 630,52 грн., податкова накладна №53 від 07.11.2019 на суму 10 248,00 грн., податкова накладна №272 від 27.10.2019 на суму 33 476,71грн., розрахунок коригувань №30 від 03.10.2019 на суму 20 000,00 грн., розрахунок коригувань №36 від 10.10.2019 на суму 15 000,00 грн. (а.с. 49-67).

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом даного судового розгляду є стягнення заборгованості за поставлений товар на умовах договору №1401/1401/л/2019 від 24.09.2019р. та на підставі товарно-транспортних накладних.

Відповідач здійснив частково оплату за отриманий товар в сумі 261 453,93 грн.

Оскільки, факт порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар належним чином доведений, документально підтверджений, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 41 799,30 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

У клопотанні від 30.03.2021 представник позивача надав розрахунок витрат на професійну правничу допомогу. Додатково просить суд стягнути із відповідача 4 000,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Дослідивши клопотання представника позивача - адвоката Гром Б.М. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження цих витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення з огляду на таке.

16.02.2021 між адвокатським бюро "Гром" в особі адвоката Гром Богдана Михайловича та Державним підприємством «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» укладено договір про надання правової допомоги №1602/1 .

Право адвоката Гром Б.М. на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується свідоцтвом серія ВЛ №884 від 18.03.2017 (а.с. 73).

Згідно Акту виконаних робіт №1 від 29.03.2021 сторони узгодили, що Адвокатом були надані послуги згідно з договором про надання правової (правничої), а загальна вартість послуг становить 4000.00грн. (а.с. 88).

Згідно розрахунку витрат на професійну правничу допомогу у справі №903/174/21 адвокатом Гром Б.М. проведено наступні роботи на суму 4 000,00 грн.(а.с. 85):

- Ознайомлення з матеріалами справи, вивчення доказів (3 год.);

- Написання та подача адвокатських запитів (1 адвокатський запит, 1 год.);

- Вивчення судової практики , що стосується господарської справи (2 год.);

- Підготовка позовної заяви та розрахунку боргу, додатків до позовної заяви, завірення копій та направлення матеріалів на адресу відповідача (6год. ).

Оплата щодо наданої правової допомоги підтверджується платіжним дорученням №12108 від 23.03.2021 (а.с. 87) та рахунком на оплату №1 від 17.02.2021 на суму 4 000,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного, враховуючи, що Позивач довів наявність заборгованості за поставлену необроблену деревину зі сторони Відповідача згідно Договору №1401/1401/л/2019 від 24.09.2019, а Відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВУД» (43020, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3 офіс 15 код ЄДРПОУ 3931971) на користь Державного підприємства «Володимир - Волинське лісомисливське господарство» (44700, Волинська обл., м. Володимир - Волинський, вул. Ковельська, 130 ) 41 799,30 грн. заборгованості, 4 000,00 грн. витрат на правову допомогу та 2 270,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

08.06.2021

Суддя М. С. Шум