ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.06.2021 Справа № 914/407/21
Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк
розглянувши матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ», Рівненська обл., смт.Демидівка,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕНТЕ УКРАЇНА», Львівська обл., м. Броди,
про стягнення 461 858,30 грн
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/407/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕНТЕ УКРАЇНА» про стягнення 461 858, 30 грн.
За результатами розгляду справи, 18.05.2021 Господарським судом Львівської області було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, стягнено Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕНТЕ УКРАЇНА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ» заборгованість в розмірі 461 858,30 грн та 6 927,88 грн судового збору.
Ухвалою від 25.05.2021 суд призначив розгляд заяви в судовому засіданні на 01.06.2021 з явкою сторін на власний розсуд.
В судове засідання 01.06.2021 представники сторін не з`явились, представник позивача надіслав 27.05.2021 на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, представник відповідача причин не явки не вказав.
В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду : копію договору про надання правової допомоги № 6 від 08.02.2021; копію Акту приймання передачі №1 з детальним описом наданих послуг; копію Акту приймання передачі № 2 з детальним описом наданих послуг; платіжне доручення №4832 від 18.03.2021; платіжне доручення №4982 від 19.05.2021; копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордери серія ВК №1018614 та РН-363 №46.
Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до абз.2 ч.8 ст.129 ГПК України, докази у підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються стороною до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
06.05.2021 представник позивача подав заяву щодо понесених судових витрат, повідомляючи про те, що докази на понесення Позивачем судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
В судовому засіданні 18.05.2021, представником Позивача до оголошення рішення, було заявлено про понесені судові витрати пов`язані із правничою допомогою адвоката. Заява позивача про розподіл судових витрат та долучення доказів про надання правової допомоги, надійшла до суду 24.05.2021.
Отже виходячи із положень ч.7 ст.116 ГПК України та враховуючи вихідні дні, докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, подані позивачем в межах строків визначених ч.8 ст.129 ГПК України, а їх поданню передувала відповідна заява позивача подана до закінчення судових дебатів.
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ» представляв адвокат Голуб Валентин Анатолійович, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 6 від 08.02.2021 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВК №1018614 та РН-363 №46.
Повноваження Голуб В.А., як адвоката, підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №351 від 29.10.2002.
Як вбачається із укладеного між позивачем (клієнт) та адвокатом Голуб Валентином Анатолійовичем договору про надання правової допомоги № 6 від 08.02.2021, адвокат взяв на себе зобов`язання надавати кваліфіковану правову допомогу.
Пунктом 4 Договору про надання правової допомоги урегульовано, що для обчислення гонорару адвоката встановлюється погодинна оплата з розрахунку 1000,00 грн за 1 год витраченого часу.
Відповідно до п. 9 Договору детальний опис робіт, виконаних Адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для виконання Договору зазначається в актах прийому-передачі.
17 березня 2021 року між позивачем та адвокатом підписано акт приймання- передачі №1, згідно якого адвокат усно проконсультував клієнта щодо наявності порушень його прав та інтересів, вивчив та проаналізував наявні у клієнта документи. Загальна вартість послуг за цим актом становить 2 000,00грн.
З метою оплати відповідних послуг, позивач згідно платіжного доручення № 4832 від 18.03.2021 сплатив на рахунок адвоката 2000,00 грн.
19 травня 2021 року між позивачем та адвокатом підписано акт приймання- передачі №2, згідно якого адвокат підготував позовну заяву, надіслав до суду заяву про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, підготував та надіслав заяву про понесення судових витрат, брав участь в судових засіданнях 23.03.2021, 13.04.2021, 06.05.2021, 18.05.2021. Загальна вартість послуг за цим актом становить 3 000,00грн.
З метою оплати відповідних послуг, позивач згідно платіжного доручення № 4982 від 19.05.2021 сплатив на рахунок адвоката 3000,00 грн.
В ході розгляду справи судом було проведено чотири судові засідання 23.03.2021, 13.04.2021, 06.05.2021, 18.05.2021, в яких брав участь адвокат Голуб В.А., як представник позивача.
Згідно наведених документів, загальна сума гонорару сплаченого позивачем адвокату Голуб В.А. за надану правову допомогу у даній справі становить 5000,00грн.
Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
Суд звертає увагу на те, що критерії співмірності визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.
Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, беручи до уваги ціну позову, характер спору та обсяг опрацьованого матеріалу для підготовки даного позову, значення справи для сторін, суд дійшов висновку, що розмір гонорару сплаченого відповідачем адвокату, відповідає критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Як вбачається із матеріалів справи №914/407/21, згідно позовної заяви позивачем було заявлено до стягнення суму 461 858,30грн. Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.05.2021 позовні вимоги задоволено повністю. Заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу та їх зменшення від Відповідача не надходило.
З огляду на викладене, враховуючи ціну позову дана справа розглядалась в порядку загального провадження, було проведено чотири судові засідання, позовні вимоги задоволено повністю відтак, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу слід стягнути повністю у розмірі 5000,00 грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 221, 244 ГПК України, суд -
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України. Повний текст додаткового рішення складено та підписано 07.06.2021
Суддя О.Д. Запотічняк