ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1464/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА" про забезпечення позову за вх.№2-722/21 від 07.06.2021р.

у справі №916/1464/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА" (01001, м. Київ, пл. Спортивна, БЦ "ГУЛІВЕР", буд. 1-А, поверх 15, , адреса для листування: 01001, м. Київ, пров. Рильський, 4, поверх 6, адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1)

до відповідача: Сільськогосподарського приватного підприємства "Агро-2000" (67340, Одеська обл., Березівський р-н, с. Новокальчеве, вул. Миру, буд. 29, , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2)

про стягнення 1742 699, 16 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА" звернулось з позовом до Господарського суду Одеської області про стягнення з Сільськогосподарського приватного підприємства "Агро-2000" штрафу за договором поставки № К2010-0914 від 06.10.2020р. в розмірі 1 742 699, 16 грн., а також понесених судових витрат, розмір яких згідно з орієнтовним розрахунком судових витрат становить 110 929, 69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №К2010-0914 від 06.10.2020р. у зв`язку з чим позивач нарахував штраф у розмірі 30% від загальної вартості непоставленого товару.

31.05.2021р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ТОВ "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА", розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання на 23.06.2021р.

07.06.2021р. господарським судом Одеської області одержано заяву про забезпечення позову за вх.№2-722/21 від 07.06.2021р., в якій ТОВ "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА" просить суд накласти арешт на все належне Сільськогосподарському приватному підприємству "АГРО-2000" нерухоме майно, у тому числі земельну ділянку площею 8,9437 га з кадастровим номером :01:003:0224, розташовану за адресою: Одеська область, Березівський район, Червоноармійська (Новокальчівська) сільська рада, масив 49, земельна ділянка 41 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12); земельну ділянку площею 9,31 га з кадастровим номером :01:003:0138, розташовану у межах Червоноармійської (Новокальчівської) сільської ради Березівського району Одеської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2); ангар для техніки площею 753,0 кв.м., розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, село Вікторівка, вулиця Івана Франка, 117А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17503788); зерновий склад площею 676,4 кв.м., розташований за адресою: Одеська область, Єерезівський район, село Вікторівка, вулиця Івана Франка, 117Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17503803); польовий стан площею 100,3 кв.м., розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, село Вікторівка, вулиця Івана Франка, 117В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17503805); зернотік площею 19,3 кв.м., розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, село Вікторівка, вулиця Івана Франка, 117Г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17503811); гуртожиток площею 220,2 кв.м., розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, село Червоноармійське (Новокальчеве), вулиця Радянська, 22А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13189387); зернотік площею 7280 кв.м., розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, село Вікторівка, вулиця Івана Франка, 115Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 11852668); вагову площею 16,2 кв.м., розташовану за адресою: Одеська область, Березівський район, село Вікторівка, вулиця Івана Франка, 115-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна; 11853151),

та рухоме майно, у тому числі транспортний засіб марки ГАЗ, модель AC-G 2705 ВП-6, 2012 року виготовлення, зареєстрований 09.11.2012 року, об`єм двигуна 2890; транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ, модель 555, 1969 року виготовлення, зареєстрований 21.02.2013 року, об`єм двигуна 6300; транспортний засіб марки ГАЗ, модель 330202,2005 року виготовлення, зареєстрований 07.03.2014 року, об`єм двигуна 2663; транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ, модель 554, 1988 року виготовлення, зареєстрований 08.05.2013 року, об`єм двигуна 4750; автомобіль марки MITSUBISHI, модель PAJERO 2.5 TD, 2013 року виготовлення, зареєстрований 10.12.2013 року, об`єм двигуна 2477; транспортний засіб марки ГАЗ, модель 5312 АЦ 3611, 1985 року виготовлення, зареєстрований 26.05.2016 року, об`єм двигуна 4750; автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 200, 2016 року виготовлення, зареєстрований 11.05.2016 року, об`єм двигуна 4461; транспортний засіб марки RENAULT, модель KANGOO, 2011 року виготовлення, зареєстрований 10.06.2016 року, об`єм двигуна 1461; транспортний засіб марки ГАЗ, модель 3507, 1986 року виготовлення, зареєстрований 18.03.2009 року, об`єм двигуна 4250; автомобіль марки MITSUBISHI, модель L 200, 2008 року виготовлення, зареєстрований 24.10.2008 року, об`єм двигуна 2477; автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316 CDI, 2018 року виготовлення, зареєстрований 21.05.2019 року, об`єм двигуна 2143; автомобіль марки PORSCHE, модель CAYENNE, 2011 року виготовлення, зареєстрований 27.12.2011 року, об`єм двигуна 4806; автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, 2018 року виготовлення, зареєстрований 23.08.2018 року, об`єм двигуна 2755; транспортний засіб марки САЗ, модель 3507, 1989 року виготовлення, зареєстрований 18.03.2009 року, об`єм двигуна 4250; автомобіль марки PORSCHE, модель CAYENNE, 2019 року виготовлення, зареєстрований 23.11.2019 року, об`єм двигуна 2995; транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ, модель 554М, 1991 року виготовлення, зареєстрований 21.05.2013 року, об`єм двигуна 4750; транспортний засіб марки ГКБ, модель 819, 1990 року виготовлення, зареєстрований 21.02.2013 року, у межах суми позовних вимог та понесених судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА" у розмірі 1 853 678,85 грн.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, СПП "АГРО-2000" є власником 9 об`єктів нерухомого майна, а також згідно з інформацією, наявною в аналітичній онлайн-системі для бізнесової аналітики, конкурентної розвідки та перевірки контрагентів "YouControl" щодо СПП "АГРО-2000" за останнім зареєстровано 17 транспортних засобів, а відтак, на дату подання позивачем позову про стягнення штрафу у відповідача достатньо майна, на яке може бути звернено стягнення у випадку невиконання ним судового рішення в майбутньому.

Водночас поведінка відповідача свідчить про те, що після отримання претензії та позову ТОВ "ЛДК УКРАЇНА" він може ухилятись від виконання рішення суду у цій справі, зокрема, шляхом відчуження свого майна або перерахування грошових коштів третім особам. Зокрема, відповідач безпідставно ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо поставки позивачу товару за Договором у повному обсязі у той час, як у нього є всі необхідні можливості для цього, оскільки згідно з відомостями, розміщеними самим постачальником на Інтернет-ресурсі: https://tripoli.land, у 2020 році він отримав урожай ячменю у розмірі 3292,2 т, тобто у розмірі, достатньому, щоб виконати свої зобов`язання за Договором перед покупцем, проте порушив їх.

Також позивач посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21.12.2019р. у справі № 904/2969/19.

На підтвердження заяви про забезпечення позову позивач надав в копіях:

роздруківку інформації з веб-сторінки у мережі Інтернет за адресою: https://tripoli.land/farmers/odesskava/berezovskiv/agro-2000-30849165;

інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо СПП "АГРО-2000" №259980862 від 04.06.2021р.;

роздруківку відомостей з аналітичної онлайн-системи для бізнесової аналітики, конкурентної розвідки та перевірки контрагентів «YouControl» за запитом, здійсненим на підставі ідентифікаційного коду СПП "АГРО-2000".

Відповідно до ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з п.3 ч.1 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З огляду на предмет спору у даній справі та заходи забезпечення позову, які позивач просить вжити, звертаючись із даною заявою про забезпечення позову, позивач повинен довести, як наявна у відповідача заборгованість вплине на ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, позивачем взагалі не надано до суду доказів, в підтвердження його доводів про ухилення відповідача від виконання рішення суду у цій справі шляхом відчуження свого майна або перерахування грошових коштів третім особам.

Щодо посилань позивача на наявність у відповідача можливості виконати зобов`язання щодо поставки товару позивачу в повному обсязі, та наданих в підтвердження цих посилань доказів (роздруківка інформації з веб-сторінки у мережі Інтернет за адресою: https://tripoli.land/farmers/odesskava/berezovskiv/agro-2000-30849165), то встановлення обставин невиконання зобов`язань відповідачем, причин такого невиконання, наявності можливості або неможливості своєчасного виконання зобов`язання входить до предмету доказування у справі за відповідним позовом про стягнення з відповідача штрафу за порушення ним зобов`язань щодо поставки товару позивачу.

Тобто, сама наявність судового спору між сторонами, за відсутності доведення можливих наявних обставин для вжиття судом заходів забезпечення позову, не може бути підставою для забезпечення позову, а невиконання відповідачем договірних зобов`язань є предметом спору, що потребує доведення, самі лише твердження позивача в даному випадку не є достатніми та обґрунтованими підставами для задоволення поданої заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок стосовно того, що самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, викладено в постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №902/483/18.

Окрім того, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, яке належить відповідачу, та одночасно не стосується майна, що належить до предмету спору у справі за відповідним позовом про стягнення з відповідача штрафу за невиконання зобов`язань щодо поставки товару.

Водночас згідно з правовим висновком, який викладено у Постанові Верховного Суду від 21.12.2019р. у справі № 904/2969/19, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому арештовані грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору.

Відтак, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА" щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне СПП "АГРО-2000", ґрунтуються виключно на нічим не підтверджених припущеннях. Водночас сам по собі факт наявності між сторонами судового спору не може бути належною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження можливості ухилення відповідачем від виконання рішення.

За таких обставин, приймаючи до уваги необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, Господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА" про забезпечення позову.

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА" у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№2-722/21 від 07.06.2021р. у справі №916/1464/21.

Ухвала набирає чинності 09.06.2021р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 09.06.2021 р.

Суддя Г.Є. Смелянець