УХВАЛА

м. Київ

08.06.2021Справа № 910/6508/18

За скаргою арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон-Щит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мередіна"

(ідентифікаційний код 39118923)

про банкрутство

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника Шаматрін Є.М. - ліквідатор боржника

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/6508/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мередіна".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 зобов`язано ОСОБА_1 (остання відома адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) передати арбітражному керуючому Шаматріну Євгенію Миколайовичу (40022, м. Суми, вул. Привокзальна, 4; РНОКПП НОМЕР_2 ) бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю "Мередіна" (03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, 37; ідентифікаційний код 39118923).

26.04.2021 від арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. надійшла скарга на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Враховуючи викладене вище, розгляд скарги призначено на 08.06.2021.

У судовому засіданні, розглянувши скаргу арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив наступне.

Скарга мотивована тим, що 22.03.2021 державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірно винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 22.10.2020.

Твердження державного виконавця щодо неможливості однозначної ідентифікації фізичної особи, у зв`язку з відсутністю дати народження є хибними, оскільки для цього достатньо РНОКПП, який є унікальним у кожної фізичної особи, і зазначений у виконавчому документі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

У п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею,

П. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" ("Горнсбі проти Греції", № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Така правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19).

У такій постанові Верховний Суд проаналізував також наступну судову практику: "У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що "згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання".

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 жовтня2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії судців Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що "вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту З частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним".

Така правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Приписами частини 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку задовольнити подану скаргу.

Керуючись ст. ст. 119, 233, 234, ст. ст. 339-342 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити скаргу арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

2.Визнати неправомірними дії державного виконавця Вегери Ольги Дмитрівни щодо повернення стягувану без виконання виконавчого документа - ухвали Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/6508/18, - повідомленням від 22.03.2021.

3.Зобов`язати Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до примусового виконання ухвалу господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/6508/18, яка була повернута стягувану повідомленням від 22.03.2021 без прийняття до виконання.

4.Ухвала набрала чинності негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст ухвали складено 10.06.2021.