ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. Справа№ 910/985/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Управління справами"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 30.03.2021 (повне рішення складено 09.04.2021)

у справі №910/985/21 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 1 059 285,62 грн

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 059 285,62 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/985/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" пеню у розмірі 95832 грн 73 коп., штраф у розмірі 658844 грн 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 84708 грн 61 коп., 3% річних у розмірі 23958 грн 18 коп. та судовий збір у розмірі 12950 грн 16 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що відповідачем було допущено порушення зобов`язання щодо своєчасної сплати коштів відповідно до умов Договору за листопад 2020 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Управління справами" 26.04.2021 в установлений процесуальний строк подало апеляційну скаргу, у якій просило суд прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду. Зупинити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/985/21 до закінчення його перегляду в порядку апеляційного оскарження. За результатами розгляду апеляційної скарги скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/985/21 та постановити нове, яким у позові ПАТ "Житомирський меблевий комбінат" відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Скаржник стверджує, що що позивачем безпідставно не використано забезпечувального платежу, який відповідно до п. 3.7 Договору може бути використаний для покриття заборгованості з орендної плати; при нарахуванні пені позивачем не враховано обмеження, встановлені Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"; позивачем неправомірно нараховано штраф у розмірі 7%, оскільки, зазначена відповідальність застосовується лише за допущене прострочення виконання негрошового зобов`язання, а у даному випадку, позовні вимоги стосуються саме неналежного виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/985/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Управління справами", розгляд справи призначено на 09.06.2021.

ПАТ "Житомирський меблевий комбінат" подало письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому просила суд рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 23.08.2019 між Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" (орендодавець) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (орендар) укладено Договір № 1ГЖМК190004/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019.

Згідно із п. 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти у тимчасове оплачуване користування нежитлові приміщення загальною площею 19231,7 квадратних метрів (об`єкт оренди), які знаходяться в адміністративній будівлі літ. А за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 22-24.

Балансова вартість 1 квадратного метра Об`єкта оренди з врахуванням індексації складає 13059,19 грн станом на 23 серпня 2019 р (п. 1.4 Договору).

Відповідно до п. 1.5 Договору об`єкт оренди передається орендарю поетапно за відповідними Актами приймання-передачі. Етапи передачі Об`єкту оренди узгоджуються сторонами шляхом внесення змін до даного Договору. Узгодити і розпочати виконання етапів передачі сторони мають не пізніше 30 листопада 2019 року (включно).

Пунктами 3.1-3.3 Договору визначено, що орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах та в строки, обумовлені цим договором. Плата за оренду нараховується орендареві з дати підписання сторонами акту № 1 (акту приймання-передачі). Якщо інше не передбачено цим договором, плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем, на підставі рахунку та акту орендодавця. Оплата здійснюється за умови наявності у рахунках, актах посилання на повний номер і дату договору.

Відповідно до п. 3.8 Договору орендар, крім плати за оренду, повинен компенсувати/сплачувати витрати на комунальні послуги, якими він користується (електроенергія, водопостачання й водовідведення, приймання стічних вод, опалення й т.д.). Компенсація витрат на комунальні послуги не входить до розрахунку плати за оренду та оплачується орендарем за діючими тарифами. Орендар компенсує орендодавцю витрати на комунальні послуги з електроенергії, водопостачання та водовідведення, на підставі виставлених орендодавцем рахунків, згідно показників лічильників. Орендар компенсує орендодавцю витрати на комунальні послуги з водовідведення додаткових стічних вод та опалення згідно отриманих від орендодавця розрахунків фактичних витрат, які розподіляються між всіма орендарями будівлі пропорційно площі Об`єкта оренди до загальної площі будівлі, що здана в оренду. Перерахування компенсації витрат на комунальні послуги здійснюється орендарем на підставі виставлених орендодавцем Рахунків або Актів наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг), не пізніше 20-го числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем. Орендодавець до 5 числа місяця, що слідує за оплачуваним місяцем, виставляє орендареві рахунки на компенсацію витрат на комунальні послуги та Акт наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг). Орендодавець надає відповідні рахунки орендарю наступними способами: надсилає на електронну адресу орендаря вказану у розділі 14 Договору та вручає представнику орендаря в Об`єкті оренди під підпис про отримання, та/або надсилає цінним листом на адресу орендаря вказану у розділі 14 Договору. Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунка покладається на орендаря.

Пунктом 3.11 Договору установлено, що розмір Додаткової плати (вартість експлуатаційних витрат) за цим договором може збільшуватися з ініціативи орендодавця у разі збільшення розміру плати за землю, введення нових податків, встановлення та/або збільшення зборів, та збільшення витрат, що входять до складу експлуатаційних. Така зміна розміру Додаткової плати може бути здійснена в наступному порядку: орендодавець направляє орендарю письмове повідомлення з проектом Додаткової угоди до цього Договору щодо відповідної зміни плати за оренду за 30 (тридцять) календарних днів до дати вступу в силу нового розміру плати за оренду. Орендар протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати направлення такого повідомлення має підписати відповідну Додаткову угоду або падати мотивоване заперечення проти такого підвищення.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 23 липня 2022 року (включно), але в будь-якому випадку до повного розрахунку між сторонами згідно з умовами цього договору. Строк оренди починається з моменту прийняття орендарем об`єкта оренди за актом № 1 і закінчується в дату спливу строку договору (п. п. 10.1, 10.2 Договору).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ст. 760 Цивільного кодексу України).

Додатковою угодою № 1 від 07.10.2019 до Договору № 1ГЖМК190004/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 оренди нежитлового приміщення від 23.08.2019 сторони дійшли згоди внести зміни до Договору та викласти п. 1.5 Договору в наступній редакції: " 30 листопада 2019 року орендодавець має передати, а орендар прийняти приміщення 7-го поверху, приміщення 8-го поверху, приміщення 9-го поверху, приміщення 10-го поверху, приміщення 11-го поверху, приміщення 12-го поверху, приміщення 13-го поверху, приміщення офісні 14-го поверху, приміщення складські 14-го поверху, тераса 14-го поверху; 13 грудня 2019 року орендодавець має передати, а орендар прийняти приміщення підвалу, приміщення офісні цокольного поверху, приміщення складські цокольного поверху, приміщення 1-го поверху, приміщення 5-го поверху, приміщення 6-го поверху; 20 грудня 2019 року орендодавець має передати, а орендар прийняти приміщення 2-го поверху, терасу 2-го поверху, приміщення 3-го поверху, приміщення 4-го поверху".

Додатковою угодою № 2 від 05.02.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 оренди нежитлового приміщення внесено зміни до пунктів 3.3, 3.4, 3.6, 3.17 та абзацу 7 пункту 1.2.1 Додатку № 2 до Договору, зокрема, підпункт 3.3.1 пункту 3.3 Договору доповнено наступним абзацом: "перший місяць користування об`єктом оренди закінчується в останній день місяця в якому було передано Об`єкт оренди згідно з Актом приймання-передачі. Після спливу першого місяця оренди непогашена частина авансу зараховується в рахунок майбутньої плати за оренду відповідно до п. 3.3 Договору".

Також, Додатковою угодою № 3 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 оренди нежитлового приміщення, сторони, зокрема, погодили з 01 квітня 2020 року збільшити площу Об`єкта оренди по Договору шляхом передання орендодавцем в тимчасове платне користування (оренду) орендарю нежитлового приміщення площею 30,8 квадратних метрів, які знаходяться на 1-му поверсі господарської будівлі літ. Б за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 22-24.

Відповідно до умов Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлові приміщення площею 4316,9 кв. м, площею 1671,1 кв. м, площею 900,5 кв. м, площею 347,9 кв. м, площею 2571,1 кв. м, площею 147,1 кв. м, площею 157,7 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 22-24, що підтверджується Актом № 1 приймання-передачі від 13.12.2019, Актом приймання-передачі від 18.12.2019, Актом приймання-передачі від 21.12.2019, Актом приймання-передачі від 27.12.2019, Актом приймання-передачі від 01.02.2020, Актом приймання-передачі від 04.02.2020, Актом приймання-передачі від 12.02.2020 відповідно.

Позивачем було виставлено відповідачу Рахунок № 160012278 від 30.11.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 для оплати послуг з оренди приміщення за листопад 2020 року на загальну суму 7008130,58 грн з ПДВ, Рахунок № 160012279 від 30.11.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 щодо сплати додаткової плати за листопад 2020 року на загальну суму 2122112,54 грн з ПДВ, Рахунок № 71682020/2502 від 30.11.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 щодо компенсації комунальних послуг за листопад 2020 року на загальну суму 281824,48 грн з ПДВ.

У матеріалах справи наявний Акт № 71682020/2502 від 30.11.2020, у якому зазначено, що замовником (відповідачем) згідно Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 протягом листопада 2020 року спожиті комунальні послуги (згідно розрахунку спожитих комунальних послуг) на загальну вартість 281824,48 грн з ПДВ. Зазначений Акт підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Підставою для звернення до суду із позовом є порушення відповідачем виконання зобов`язань щодо своєчасної оплати заборгованості з орендної плати, додаткової плати (вартості експлуатаційних витрат), компенсації вартості комунальних послуг за листопад 2020 року за Договором оренди нежитлового приміщення № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 291774,10 грн, штраф у розмірі 658844,73 грн, інфляційні втрати у розмірі 84708,61 грн та 3% річних у розмірі 23958,18 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 530 Цивільного кодексу України визначено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, обставина порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної сплати коштів відповідно до умов Договору за листопад 2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи № 910/985/21 доказами, разом з тим, дана обставина відповідачем спростована не була, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати 9412067,60 грн боргу, як у період визначений умовами Договору (не пізніше 20-го числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем), так і в період, за який позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції, інфляційні втрати та 3% річних (з 21.12.2020 по 20.02.2021).

При цьому, посилання апелянта на те, що ним було сплачено забезпечувальний платіж, за рахунок якого позивач міг погасити заборгованість з орендної плати за листопад 2020 року, а, відтак, не нараховувати штрафні санкції, інфляційні втрати та 3% річних, є необґрунтованими, оскільки, пунктом 3.7. Договору визначено, що погашення заборгованості за рахунок забезпечувального платежу є саме правом сторін, однак, доказів звернення відповідача до позивача щодо використання забезпечувального платежу та погодження такого використання матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку затримок з боку орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим договором, на користь орендодавця, орендар сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка грошових зобов`язань з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків грошових зобов`язань з яких допущено прострочення виконання.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не установлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем нараховано пеню за період з 21.12.2020 по 20.01.2021 у розмірі 0,1% від суми заборгованості, при цьому позивачем не враховано обмежень, визначених ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Зробивши перерахунок пені за вказаний позивачем період, обґрунтованою сумою пені, що підлягає до стягнення з відповідача є пеня у сумі 95832,73 грн.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 291774,10 грн підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 95832,73 грн.

Разом з тим, оскільки, прострочення сплати орендної плати за листопад 2020 року перевищує тридцять днів, відповідач має додатково сплатити штраф у розмірі 7% грошових зобов`язань з яких допущено прострочення виконання, що становить 658844,73 грн.

При цьому, суд зазначає, що штрафні санкції, передбачені ст. 231 ГК України застосовуються у разі порушення господарського зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як убачається з п. 7.2 Договору штраф у розмірі семи відсотків застосовується за прострочення понад тридцять днів виконання грошових зобов`язань, тому, твердження відповідача про те, що штраф може бути стягнутий лише за порушення негрошового зобов`язання є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем допущено порушення виконання зобов`язань щодо сплати 9 412 067,60 грн орендної плати, при цьому, сума пені, що підлягає до стягнення з відповідача становить 95 832,73 грн, сума штрафу 658 844,73 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд зазначає, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 84708,61 грн та 3% річних у розмірі 23958,18 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що позов ПАТ "Житомирський меблевий комбінат" підлягає задоволенню частково, стягненню з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат"підлягає пеня у розмірі 95832 грн 73 коп., штраф у розмірі 658844 грн 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 84708 грн 61 коп., 3% річних у розмірі 23958 грн 18 коп. та судовий збір у розмірі 12950 грн 16 коп. У іншій частині позову правомірно відмовлено місцевим господарським судом.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/985/21, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/985/21 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду м. Києва від 30.03.2021 у справі №910/985/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва 30.03.2021 у справі №910/985/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.06.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.А. Пашкіна