ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. м. Київ Справа № 911/918/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6,

до Комунального підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради

08154, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Петра Сагайдачного, буд. 30,

про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №911/21 від 29.03.2021) Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем належним чином умов договору №2578/18-КП-17 від 05.10.2018 про постачання природного газу, що укладений між ним та позивачем.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, судом підписано повне рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Аргументи Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - постачальник, позивач) та Комунальним підприємством "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради (далі - споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу № 2578/18-КП-17 від 05.10.2018 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживача у 2017-2019 роках, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 3.1. Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Відповідно до пункту 5.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% вартості поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 7.2. Договору (з урахуванням додаткової угоди від 23.11.2018) у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 5.1, 5.6. Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

На виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами приймання - передачі від 30.11.2018 на суму 87973,07 грн., від 31.12.2018 на суму 113256,82 грн., від 31.01.2019 на суму 127032,30 грн., від 28.02.2019 на суму 88190,06 грн., від 31.03.2019 на суму 71481,40 грн.

Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив пункт 5.1. Договору, що підтверджується наданими до матеріалів справи сальдо по підприємству, довідкою по операціях за Договором та банківськими виписками, внаслідок чого позивачем нараховані пеня, на підставі пункту 7.2. Договору, у розмірі 53176,41 грн. і, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України - 3% річних у розмірі 6824,19 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5937,20 грн.

Аргументи Комунального підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів сплати або контр - розрахунку суми заборгованості суду не надав, про розгляд справи щодо нього у господарському суді судом направлена ухвала на його належну адресу: 08154, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Петра Сагайдачного, буд. 30, що встановлена судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписом пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з відомостями з сайту ПАТ «Укрпошта» поштове відправлення № 058 вручено відповідачу 15.04.2021.

З огляду на вказані положення чинного законодавства та обставини отримання відповідачем ухвали суду, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді та його процесуальні права на надання суду заперечень на позов і доказів.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради укладено договір постачання природного газу № 2578/18-КП-17 від 05.10.2018, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживача у 2017-2019 роках, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

На виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ, що підтверджується долученим до матеріалів справи актами приймання - передачі від 30.11.2018 на суму 87973,07 грн. - строк оплати настав 25.12.2018, від 31.12.2018 на суму 113256,82 грн. строк оплати настав 25.01.2019, від 31.01.2019 на суму 127032,30 грн. строк оплати настав 25.02.2019, від 28.02.2019 на суму 88190,06 грн. строк оплати настав 25.03.2019, від 31.03.2019 на суму 71481,40 грн. строк оплати настав 25.04.2019.

Перевіривши долучені до матеріалів справи виписки по особовому рахунку та виписку з балансового рахунку, судом встановлено, що відповідачем у повному обсязі сплачено грошові кошти за вищенаведеними актами, а саме: від 30.11.2018 на суму 87973,07 грн. фактична оплата 04.03.2019, від 31.12.2018 на суму 113256,82 грн. фактична оплата 01.04.2019, від 31.01.2019 на суму 127032,30 грн. фактична оплата 10.01.2020, від 28.02.2019 на суму 88190,06 грн. фактична оплата 27.02.2020, від 31.03.2019 на суму 71481,40 грн. фактична оплата 06.04.2020, тобто, з порушенням строків, визначених пунктом 5.1. договору.

Оскільки відповідач не виконав грошові зобов`язання за Договором у визначений Договором строк, позивачем правомірно нараховані відповідно до пункту 7.2 Договору пеня і згідно з положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційні втрати.

За результатами перевірки судом розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, що наданий позивачем, суд встановив, що вони є арифметично вірними, крім того, відповідачем вірність розрахунку не заперечена, власного контррозрахунку не надано.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Позов (вх. №911/21 від 29.03.2021) Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" Боярської міської ради (08154, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Петра Сагайдачного, буд. 30, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) 53176,41 грн. (п`ятдесят три тисячі сто сімдесят шість гривень сорок одна копійка) пені, 6824,19 грн. (шість тисяч вісімсот двадцять чотири гривні дев`ятнадцять копійок) 3 % річних, 5937,20 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім гривень двадцять копійок) інфляційних втрат, 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.06.2021.

Суддя С.О. Саванчук