ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 справа № 914/73/21

Господарський суд Львівської області у складі

Головуючого судді Фартушка Т.Б. за участю секретаря судового засідання Полюхович Х.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів», Львівська область, м.Львів;

до Відповідача: Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар», Львівська область, м.Львів;

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська область, м.Львів;

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача: Львівська міська рада, Львівська область, м.Львів;

про: зобов`язання передати технічну документацію на багатоквартирний будинок

Представники:

Позивача: Попов Д.І. представник, адвокат (ордер від 28.12.2020р. серія ВС №1052462);

Відповідача: Кріль Т.Є представник, адвокат (довіреність від 04.01.2021р. №8/1);

Третьої особи-1: Волошина Д.О. представник (довіреність від 12.01.2021р. №35-вих-1511);

Третьої особи-2: Партика Н.С. представник (довіреність від 16.07.2019р. вих. №2901/вих-471).

ВСТАНОВИВ:

14.01.2021р. на адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» від 28.12.2020р. б/н (вх. №84) до Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» про зобов`язання передати технічну документацію на багатоквартирний будинок.

Підставами позовних вимог Позивач зазначає невиконання Відповідачем обов`язку передати технічну документацію на багатоквартирний будинок у зв`язку з переданням багатоквартирного будинку на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Ухвалою суду від 16.01.2021р. у даній справі судом постановлено позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» від 28.12.2020р. б/н (вх. №84 від 14.01.2021р.) залишити без руху; надати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» десятиденний строк з моменту вручення ухвали для усунення недоліків поданої позовної заяви, а саме: надати докази надіслання копії позовної заяви і доданих до неї документів Відповідачу листом з описом вкладення.

27.01.2021р. за вх. №1966/21 Позивачем подано до суду Заяву від 27.01.2021р. б/н, у якій на виконання вимог ухвали суду від 16.01.2021р. у даній справі просить суд долучити фіскальні чеки, поштові накладні та описи вкладення про надіслання Відповідачу та Франківській районній адміністрації Львівської міської ради копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.02.2021р. у даній справі судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 23.02.2021р.; залучити до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради (79057, Львівська область, м.Львів, вул.ген.Чупринки, буд.58; ідентифікаційний код: 04056121); визнати явку повноважних представників Учасників справи в судове засідання обов`язковою; викликати в судове засідання повноважних представників Учасників справи.

Ухвалою суду від 23.02.2021р. у даній справі суд постановив клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача від 22.02.2021р. вх. №729/21 задоволити; залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача Львівську міську раду (79008, Львівська область, м.Львів, пл.Ринок, буд.1; ідентифікаційний код: 04055896); відкласти підготовче судове засідання на 23.03.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати в судове засідання повноважних представників Учасників справи.

Ухвалою суду від 23.03.2021р. у даній справі судом постановлено відзив Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» від 22.02.2021р. вх. №4142/21 прийняти та долучити до матеріалів справи; продовжити Франківській районній адміністрації Львівської міської ради строк на подання Пояснень по 23.02.2021р.; прийняти та долучити до матеріалів справи Пояснення Франківської районної адміністрації Львівської міської від 25.02.2021р. вх. №4559/21; прийняти та долучити до матеріалів справи Відповідь на відзив Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» від 02.03.2021р. вх. №4909/21; оголосити перерву в судовому засіданні по 01.04.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.04.2021р. у даній справі суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті; судове засідання з розгляду спору по суті призначити на 22.04.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.

В судовому засіданні 22.04.2021р. судом оголошувалась перерва до 14:00год. 18.05.2021р., про що представники Учасників справи повідомлялись в судовому засіданні під розписку.

В судовому засіданні 18.05.2021р. судом оголошувалась перерва в межах дня слухання до 15:50год. 18.05.2021р., про що представники Учасників справи повідомлялись в судовому засіданні під розписку.

В судовому засіданні 18.05.2021р. судом оголошувалась перерва до 15:10год. 27.05.2021р., про що представники Учасників справи повідомлялись в судовому засіданні під розписку.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

Процесуальні права та обов`язки Учасників справи, відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України, як підтвердили представники Учасників справи в судовому засіданні, їм відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили.

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судове засідання з`явився, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору з обґрунтуванням підстав до задоволення позову, зазначив про неможливість врегулювання спору між сторонами у добровільному порядку та подання всіх наявних у Позивача доказів в обґрунтування обставин, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Представник Відповідача в судове засідання з`явилась, в судовому засіданні надала усні пояснення по суті спору з обґрунтуванням підстав до відмови в задоволенні позову, зазначила про неможливість врегулювання спору між сторонами у добровільному порядку та подання всіх наявних у Відповідача доказів в обґрунтування обставин, на які посилається, як на підставу своїх заперечень проти заявлених позовних вимог.

Представник Третьої особи-1 в судове засідання з`явилась, в судовому засіданні надала усні пояснення по суті спору з обґрунтуванням підстав до відмови в задоволенні позову.

Представник Третьої особи-2 в судове засідання з`явилась, в судовому засіданні надала усні пояснення по суті спору з обґрунтуванням підстав до відмови в задоволенні позову.

Позиція Позивача:

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1 з метою управління багатоквартирним будинком, створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а саме ОСББ «Нікос-Львів», яке 27.10.2017р. було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації від 28.05.2020р. №235 «Про затвердження актів про списання з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар» багатоквартирних житлових будинків №22,27 на вул. Академіка С.Єфремова...» затверджено акт про списання з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар» багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язано ЛКП «Львівський ліхтар» списати з балансового обліку житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Актом від 20.10.2019р., який затверджений Головою Франківської районної адміністрації 28.05.2020р. багатоквартирний будинок, що розміщений за адресою АДРЕСА_1 списано з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар».

Згідно акту прийому-передачі будинку АДРЕСА_1 від 01.07.2020р. у зв`язку із створенням ОСББ «Нікос Львів», ЛКП «Львівський ліхтар» передав, а ОСББ через уповноважену особу - голову Северенчука К.Я. прийняло на обслуговування будинок АДРЕСА_1 . Додатково була передана наступна документація на будинок: Розпорядження Франківської РА №235 від 28.05.2020 року, Акт про списання будинку та технічну документацію (поверховий план будинку). Зазначено, що з 01.07.2020 року ЛКП «Львівський ліхтар» даний будинок не обслуговує.

03.09.2020р. головою ОЄББ «Нікос-Львів» до ЛКП «Львівський ліхтар» було подано заяву за вх.№351 від 03.09.2020р. про передання ОЄББ «Нікос-Львів» примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації відповідно до п.1.2. «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76 по будинку АДРЕСА_1 . При цьому, зазначено, що у випадку відсутності даної технічної документації в ЛКП, її необхідно відновити шляхом звернення до компетентних ліцензованих організацій та установ, та, в подальшому на виконання вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передати примірники виготовленої документації ОСББ «Нікос-Львів».

Листом від 07.09.2020р. №1424 ЛКП «Львівський ліхтар» повідомив позивача, що голові ОСББ «Нікос-Львів» було передано наявну технічну документацію, а саме поверховий план будинку.

В подальшому, на адресу Франківської районної адміністрації та ЛКП «Львівський ліхтар» було скеровано вимогу (претензію щодо надання документів) від 12.11.2020р., у якій зазначалось, що станом на 09.10.2020р., всупереч законодавчим положенням, ЛКП «Львівський ліхтар» законодавчі вимоги щодо передачі документації новому управлінню будинку не виконано.

У відповідь на вказану Вимогу листом від 18.11.2020р. №2216 ЛКП «Львівський ліхтар» вказав, що 01.07.2020р., згідно з актом приймання-передачі, було передано ОСББ документи, наявні в ЛКП. На даний час ЛКП не надає житлово-комунальних послуг мешканцям будинку АДРЕСА_1 .

У відповідь на подану до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради вимогу, було надано відповідь від 11.12.2020р. №35-вих-98171, у якій повідомлялось, що згідно акту приймання-передачі будинку в управління ОСББ «Нікос-Львів», ЛКП «Львівський ліхтар» передано наявну технічну документацію на будинок, а саме поверховий план та експлікацію приміщень будинку. Вказано, що оскільки будинок до 1917 року забудови інша технічна документація на будинок відсутня, відповідно ЛКП не може її надати. Також проінформовано, що у поточному році районній адміністрації не передбачено асигнування на виготовлення технічної документації на будинки ОСББ.

З підстав наведеного Позивач просить суд зобов`язати Відповідача передати технічну документацію на багатоквартирний будинок у зв`язку з переданням багатоквартирного будинку на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

У поданій 02.03.2021р. за вх. №4909/21 Відповіді на відзив Позивач в доповнення до викладених в позовній заяві доводів зазначає, що згідно з положеннями ч.18 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», передбачений зазначеною нормою обов`язок попереднього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього з дня державної реєстрації об`єднання та підлягає виконанню без будь-яких інших додаткових умов, оскільки жодних інших підстав, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено.

З підстав наведеного та створення та реєстрації в ЄДРЮОФОП та ГФ Позивача 27.10.2017р. на думку Позивача Відповідач мав передати, в тому числі попередньо виготовивши відсутню документацію в строк до 27.04.2018р. Відтак, в цей час Відповідач мав керуватися переліком документації визначеної «Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009р. №13 (п. 2.2.), які втратили чинність тільки 13.09.2019р., а також Порядком передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 11.10.2002р. №1521, який втратив чинність 12.09.2018р., та які були чинними на час створення та реєстрації ОСББ, а також виникнення обов`язку у відповідача передати ОСББ усю необхідну документацію.

Щодо посилань Відповідача на пропуск Позивачем строку позовної давності Відповідач зазначає, що з врахуванням дати створення Позивача (27.10.2017р.) та приписів ч.18 ст.6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", до 27.04.2018р. (пів року з часу державної реєстрації об`єднання) Відповідач мав вчинити дії щодо передачі новоствореному об`єднанню усієї необхідної документації. Таким чином, саме з цього часу обчислюється трирічний строк позовної давності, який закінчується 28.04.2021р. Оскільки позивач звернувся до господарського суду з позовом 28.12.2020р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та рекомендованим листом то строк звернення до суду з означеним позовом - не пропущений. Крім того, Відповідач передав будинок новому балансоутримувачу згідно акту прийому-передачі будинку тільки 01.07.2020р. з незалежних від позивача причин, а з вини самого відповідача та третьої особи - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. При цьому, позивач з часу реєстрації ОСББ неодноразово звертався до відповідача з вимогою передання будинку АДРЕСА_1 та необхідної документації новому балансоутримувачу (ОСББ), проте відповідач жодних дій з цього приводу протягом тривалого періоду не вчиняв, будинок з власного балансу не списував, що підтверджується зокрема Листом №35-1833 від 05.03.2019 року на Лист керівника ОСББ №2-281 від 04.01.2019 року.

Щодо доводів Відповідача про відсутність коштів на виготовлення документації Позивач зазначає, що обставини фактичної наявності або відсутності такої документації у відповідача не мають істотного значення для вирішення цієї категорії спорів, оскільки відповідно до ч.5 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» така документація повинна бути передана замовником будівництва або попереднім власником будинку, а у випадку відсутності документації на багатоквартирний будинок він, відповідно до вимог ч.19 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», зобов`язаний відновити її за власний рахунок.

Таким чином, на думку Позивача Відповідач у будь-якому разі повинен передати Позивачу документацію на багатоквартирний будинок, а у разі відсутності такої документації - відновити її за власний рахунок (за винятком фактично переданої документації). В такому випадку виконання обов`язку щодо виготовлення (відновлення) документації не має ставитися Відповідачем у залежність від наявності/відсутності коштів на її виготовлення при наявності відповідного обов`язку згідно припису Закону. Будь-яких додаткових вимог для передачі зазначеної документації від попереднього балансоутримувача багатоквартирного будинку або особи, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання згідно із Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", не встановлено. Наведеним також спростовуються доводи ЛКП «Львівський ліхтар» щодо відсутності у Відповідача обов`язку саме з виготовлення, а не відновлення відповідної документації в разі її відсутності.

При цьому, доводи Відповідача стосовно наявності у мешканців міста заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, що виключає обов`язок відповідача з виготовлення відповідної документації за власний рахунок, не є предметом доказування в межах розгляду цієї справи, тому не можуть прийматися до уваги, оскільки відповідач не позбавлений можливості в порядку чинного законодавства скористатися своїм право для вирішення питання стягнення такої заборгованості шляхом подачі окремих позовів до відповідних громадян.

Щодо забезпечення можливості належного управління будинку Позивач зазначає, що неотримання від попереднього балансоутримувача будинку, а саме ЛКП «Львівський ліхтар» усієї необхідної документації на будинок по АДРЕСА_1 обмежує ОСББ у здійсненні гарантованих Законом функцій щодо забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

При цьому, Позивач зазначає, що покликання Відповідача на те, що він не здійснював управління будинком АДРЕСА_1 на момент його створення, а отже і документів на підставі яких багатоквартирний будинок був прийнятий в експлуатацію, так само як і проектно-кошторисна документація в ЛКП відсутні є безпідставними, оскільки відсутність такої документації зумовлює виникнення обов`язку у відповідача її відновити, тобто вчинити дії по її виготовленню, і такий обов`язок покладається саме на останнього балансоутримувача будинку, який повинен передати таку документацію новому об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку.

Щодо документів, які підтверджують прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію Позивач вказує на те, що твердження Відповідача щодо не будівництва вказаного будинку, а також не існування документів, на підставі яких багатоквартирний будинок прийнятий в експлуатацію є безпідставними, оскільки навіть за відсутності таких, попередній балансоутримувач будинку повинен вчинити усі дії щодо отримання таких, а саме сертифікату відповідності державним стандартам, будівельним нормам і правилам. Будь-яких законодавчих заборон чи обмежень з цього приводу для відповідача немає. Голослівними на думку Позивача також є твердження відповідача про неможливість виготовлення плану земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000. 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), оскільки виготовлення вказаного плану земельної ділянки не передбачає необхідність розроблення та затвердження проекту землеустрою. Такий план є самостійним документом та є наслідком відображення у масштабі усіх існуючих на земельній ділянці об`єктів. Так в матеріалах інвентаризаційної справи по будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в Львівському обласному державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (м. Львів, вул. Липинського, 54) міститься генеральний план (схема) земельної ділянки як під будинком так і прибудинкової території в масштабі 1:500 (під будинком 356,64 кв.м., під двором 139,90 кв.м., разом 496,54 кв.м.), а тому будь-яких підстав для неможливості виготовлення плану земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані у відповідача немає.

У поданому 23.03.2021р. за вх. №6957/21 Запереченні на пояснення Позивач наводить свої доводи та міркування з приводу поданих Третьою особою-2 пояснень.

Позиція Відповідача:

Відповідач у поданому 22.02.2021р. за вх. №4142/21 Відзиві на позовну заяву від 19.02.2021р. б/н вважає позов безпідставним та необґрунтованим, просить суд відмовити Позивачу в його задоволенні з підстав того, що після другої світової війни були відновлені будинковолодіння, які провели перереєстрацію мешканців Радянського та Червоноармійського районів у листопаді 1944 року, про що свідчить початок діяльності ряду установ, а саме будинкоуправління №202 (ЖЕК-202), а також 1-ї Житлово-ремонтної контори №4.

Згідно наказу міськкомгоспу та райкомгоспу про ліквідацію вказаних вище будинковолодінь та створення їх на базі житлово-експлуатаційних контор, з грудня 1957 року у мікрорайоні почала функціонувати Житлово-експлуатаційна контора №48, яка працювала до 1980 року. У цьому ж році на базі ЖЕКу №48 було створено ЖЕК №202 Радянського району.

У 2002 році було створено ЛКП «Старий квартал». У відповідності до рішення Львівської міської ради від 30.09.2001р. за №887 «Про передачу житлових будинків, які перебувають на балансі ЛКП «Старий квартал» були передані житлові будинки, які перебували на балансі ЛКП «Старий квартал» на баланс ЛКП «Львівський ліхтар», в тому числі і будинок АДРЕСА_1 . Разом з тим, документація яка була передана складалася з поверхового плану будинку АДРЕСА_1 та експлікації. Інша документація передана не була в зв`язку з об`єктивних причин наведених вище.

З підстав наведеного Відповідач зазначає, що документ, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію в ЛКП «Львівський ліхтар» не переданий, оскільки даний будинок був побудований на початку 20 сторіччя і пережив революцію 1917 р. та Велику Вітчизняну війну.

При цьому, Проектно-кошторисна документація - комплекс документів, що визначають місце будівництва майбутнього об`єкта, його архітектурне, планувальне і конструктивне рішення, потребу в кадрах, будівельних матеріалах, машинах і обладнанні, коштах. У відповідності до ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва.

Відтак, на думку Відповідача, дана норма стосується новобудов, а не вже збудованих понад 100 років тому будинків. З огляду на те, що Відповідач не будував та не здійснював управління будинком АДРЕСА_1 на момент його створення, а отже і документів на підставі якого багатоквартирний будинок був прийнятий в експлуатацію, так само як проектно-кошторисна документація в ЛКП «Львівський ліхтар» відсутня.

В доповнення до викладеного Відповідач зазначає, що акту державної комісії про приймання житлового будинку в експлуатацію чи інший документ на підставі якого багатоквартирний будинок прийнятий в експлуатацію в 1917 році не існує в природі апріорі, в зв`язку з тим що і державної комісії не існувало в 1917 році і формулювання «прийнятий в експлуатацію» в 1917 році не було. Крім того, будинок збудований у 1917 р. та на момент його будівництва і заселення діяло інше законодавство, яке не вимагало складання паспортів об`єктів за результатами прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Норма про складання паспортів об`єктів за результатами прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва з`явилась з прийняттям Верховною Радою України містобудівного законодавства та стосується об`єктів нового будівництва, а відтак, відповідач не може бути розпорядником цієї інформації.

Щодо капітальних ремонтів багатоквартирного будинку Відповідач зазначає, що відповідно до статей 30 та 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, районних, міських рад належить управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, надання необхідного рівня та якості послуг населенню та організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства, жилих будинків тощо. Згідно зі ст.184 Житлового кодексу УРСР фінансування капітального ремонту житлового фонду здійснюється за рахунок його власника, а саме: в будинках комунальної власності за рахунок місцевого бюджету; в будинках державної власності за рахунок коштів підприємства, установи, організації яким належить цей будинок; у будинках житлово-будівельних кооперативів за рахунок коштів кооперативу; в будинках громадського житлового фонду за рахунок коштів власників фонду.

Таким чином, на думку Відповідача, фінансування капітального ремонту багатоповерхового будинку не входять до повноважень ЛКП. Ні капітальні ні поточні ремонти по даному будинку не проводились. В зв`язку з таким і документи в ЛКП відсутні. Акти технічного огляду будинку складаються з актів весняно-літнього огляду та готовності будинку до роботи в опалюваний період, які додаються до даного відзиву. Відповідно до оглядів будинку визначається план необхідних робіт. За результатами оглядів будинок АДРЕСА_1 знаходиться в задовільному технічному стані. Отже планових заходів не здійснювалося, а відтак і документи відсутні.

Щодо Протоколу вимірювання системи вентиляції Відповідач зазначає, що такий не передбачено чинним законодавством. Натомість Відповідачем додано до відзиву акт перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків.

Акт технічного стану будинку на момент його приймання-передачі від ЛКП до ОСББ потребує створення за участі представників ОСББ. В разі погодження з боку ОСББ даний акт може бути створений, проте не на момент передачі, тобто 01.07.2020 року, а вже після набрання законної сили рішення суду.

Отже, на думку Відповідача, вимога щодо передачі даного акту на момент передачі будинку від ЛКП до ОСББ, тобто на 01.07.2020 року не може бути задоволена, в зв`язку з тим, що створити такий документ на 01.07.2020 року неможливо в часі.

Щодо протоколів вимірювання опору ізоляції електромереж Відповідач зазначає, що такі відсутні, оскільки згідно п.1.2.2. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства, згідно Наказу №76 від 17.05.2005 року такі необхідні лише за наявності останніх.

В зв`язку з відсутністю загальнобудинкових приладів обліку, устаткування та обладнання акти випробування чи повірки в ЛКП відсутні. Кожний власник житлового/нежитлового приміщення має укладений договір із надавачами послуг. При цьому, Відповідач повідомляє, що документи бухгалтерського обліку та звітності по будинку АДРЕСА_1 не передбачені чинним законодавством, а ведуться по ЛКП в цілому.

Щодо паспорту та плану земельної ділянки Відповідач відзначає, що у відповідності до ч.2 ст.42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Станом на сьогодні такого порядку Кабінетом Міністрів України не визначено. Розміри і конфігурація земельної ділянки, на якій розміщений багатоквартирний будинок, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Земельна ділянка по вул.Єфремова 22 перебуває у комунальній власності м.Львова. Також на земельну ділянку під вказаним будинком не розроблений проект землеустрою. ЛКП «Львівський ліхтар» керувалось у своїй діяльності рішенням Львівської міської ради за №239 від 27.03.2017 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 18.03.2011 №318» в якому визначені розміри прибудинкових територій багатоквартирних будинків, в тому числі і вищезгаданого будинку.

Крім того Відповідач наголошує на тому, що Правила управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, які затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009р. №13 та постанова Кабінету Міністрів України "Про реалізацію Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 11.10.2002р. №1521, на які посилається позивач втратили свою чинність на момент передачі будинку. І саме є важливо чинні нормативно-правові акти на момент передачі будинку, а не момент створення ОСББ. А тому не підлягають передачі план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 та паспорт земельної ділянки.

Підсумовуючи Відповідач зазначає, що Позивач створений 27.10.2017р. і протягом листопада 2017 - квітня 2018 років, тобто ні в тримісячний ні в піврічний строк з дня державної реєстрації ОСББ «Нікос-Львів» не повідомляв ЛКП «Львівський ліхтар» про створення об`єднання чи намір отримання технічної документації на будинок. З врахуванням наведеного Відповідач вважає, що законодавець чітко прописав дані норми, а позивач не вірно трактує обчислення строків позовної давності та такі пропустив. В зв`язку з таким Відповідач просить суд застосувати строки позовної давності щодо передачі технічної документації на будинок.

Окрім того, Відповідач просить суд зменшити судові витрати Позивача на оплату послуг професійної правничої допомоги, відмовити Позивачу в задоволенні позову та залишити понесені Позивачем судові витрати за Позивачем.

Позиція Третьої особи-1:

Третя особа-1 у поданому 25.02.2021р. за вх. №4559/21 Поясненні зазначає, що Франківська районна адміністрація Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016р. №505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно з Положенням про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016р. №977 (зі змінами та доповненнями) до повноважень Франківської районної адміністрації віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій.

10.02.2021р. Франківська районна адміністрація Львівської міської ради скерувала листа в юридичний департамент Львівської міської ради із копією позовної заяви із додатками, що були надіслані Позивачем до районної адміністрації. Даним листом повідомили про те, що існує такий позов, а також просили залучитись Львівську міську раду у якості третьої особи що е заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача у зазначеній справі.

Окрім того, Третя особа-1 заперечує суму понесених Позивачем судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги, вважає такі необґрунтованими і неспівмірними із даною справою і просить суд зменшити судові витрати Позивача на оплату послуг професійної правничої допомоги, відмовити Позивачу в задоволенні позову та залишити понесені Позивачем судові витрати за Позивачем.

Позиція Третьої особи-2:

Третя особа-2 у поданому 10.03.2021р. за вх. №5693/21 Поясненні не визнає позову і просить суд відмовити Позивачу в його задоволенні у повному обсязі з підстав того, що генеральним проектувальником та генеральним підрядником будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 ні відповідач, ні треті особи не були. Будинок АДРЕСА_1 побудований на початку 20 сторіччя і пережив революцію 1917р. та Велику Вітчизняну війну. На момент його будівництва і заселення діяло інше законодавство, яке не вимагало складання паспортів об`єктів за результатами прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва Отже документ, на підставі якого вказаний багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію в ЛКП «Львівський ліхтар» відсутній, як і проектно-кошторисна документація. Норма про складання паспортів об`єктів за результатами прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва з`явилась в 2018 році з прийняттям Верховною Радою України містобудівного законодавства та стосується об`єктів нового будівництва.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва. А тому, на думку Третьої особи-2, дана норма стосується новобудов, а не вже збудованих понад 100 років тому будинків.

Щодо паспорту та плану земельної ділянки Третя особа-2 зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Станом на сьогодні такого порядку Кабінетом Міністрів України не визначено. Розміри і конфігурація земельної ділянки, на якій розміщений багатоквартирний будинок, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Земельна ділянка по вул.Єфремова 22 перебуває у комунальній власності м.Львова. Також на земельну ділянку під вказаним будинком не було розроблено проекту землеустрою, оскільки такий розробляється для можливості забудови земельної ділянки або розгляду питання про передачу земельної у власність або постійне користування.

Відповідно до акту приймання-передачі будинку АДРЕСА_2 від 01.07.2020р. відповідач - ЛКП «Львівський Ліхтар» передав позивачу- ОСББ «Нікос-Львів» наявну технічну документацію, а саме поверховий план та експлікацію приміщень вказаного будинку. Інша технічна документація на будинок відсутня.

При цьому, Третя особа-2 наголошує, що в акті відсутні зауваження зі сторони позивача щодо неповноти або відсутності будь-яких інших технічних документів, в порядку визначену Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будівель і споруд.

Окрім того, Третя особа-2 вказує на те, що ОСББ «Нікос-Львів» було створено 27.10.2017р. Протягом листопада 2017 - квітня 2018 років, тобто ні в тримісячний ні в піврічний строк з дня державної реєстрації ОСББ «Нікос-Львів» не повідомляв ЛКП «Львівський ліхтар» про створення об`єднання чи намір отримання технічної документації на будинок.

З підстав наведеного Третя особа-2 вважає, що законодавець чітко прописав дані норми, а позивач не вірно трактує обчислення строків позовної давності та такі пропустив. В зв`язку з таким, просить суд застосувати строки позовної давності щодо передачі технічної документації на будинок і відмовити Позивачу в позові у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.9 ст.81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202 та 216 Господарського процесуального кодексу України, надання Відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

За результатами дослідження наведених Учасниками справи доводів, поданих доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з огляду на наступне.

27.10.2017р. до ЄДРЮОФОП та ГФ внесено запис №0042856 про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів», керівником ОСББ зазначено ОСОБА_1 .

Актом про списання багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар» від 20.10.2019р. утворена на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 05.11.2018р. №569 комісія списала багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар». Вказаний Акт підписано членами комісії затверджено головою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 28.05.2020р.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 28.05.2020р. №235 «Про затвердження актів про списання з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар» багатоквартирних будинків №№22, АДРЕСА_3 , №7 на АДРЕСА_4 на АДРЕСА_3 , №73 на АДРЕСА_5 , №.6-А на вул.Русових» затверджено Акт списання з балансового обліку Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 .

Актом приймання-передачі будинку АДРЕСА_2 в ОСББ «Нікос-Львів» через уповноважену особу співвласників будинку від 01.07.2020р. ЛКП «Львівський ліхтар» передало, а ОСББ «Нікос-Львів» прийняло на обслуговування будинок №22 по вул.С.Єфремова у м.Львів. разом з будинком передано розпорядження Франківської РА від 28.05.2020р., Акт про списання будинку та Технічну документацію. Вказаний Акт підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтиском печатки Відповідача у справі.

Заявою від 03.09.2020р. Позивач звертався до Відповідача із проханням передати технічну та іншу передбачену законом документацію на будинок АДРЕСА_2 .

У відповідь на вказану заяву Відповідач листом від 07.09.2020р. вих. №1424 зазначив, що технічну документацію, а саме поверховий план будинку, передано Позивачу.

Вимогою (претензією щодо надання документів) від 12.11.2020р. Позивач звертався до Відповідача та Третьої особи-1 про надання наступних документів на будинок АДРЕСА_2 :

1. плани інженерних мереж житлового (багатоквартирного) будинку;

2. проектно-кошторисну документацію на будинок;

3. схеми влаштування внутрішньо-будинкових мереж централізованого водопостачання, водовідведення, газо-, електропостачання;

4. акти державної комісії про приймання жилого будинку в експлуатацію чи інший документ, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію;

5. кошториси, описи робіт про поточний і капітальний ремонт;

6. акти технічних оглядів будинку;

7. акт технічного стану будинку на момент його приймання - передачі;

8. протоколи вимірювань опору електромереж;

9. протоколи вимірювань вентиляції (протоколи огляду системи вентиляції);

10. звіт про обстеження інженерних систем будинку;

11. план земельної ділянки з будинком та спорудами, що на ній розташовані (на АДРЕСА_2 ) виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998 №56 (20393-98), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за №393/2833;

12. паспорти, гарантійні документи, акти випробування, повірки й опломбування та інші технічні документи на системи, мережі, встановлені прилади, устаткування та обладнання у багатоквартирному будинку;

13. документи бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об`єктом (багатоквартирним будинком).

Листом від 18.11.2020р. вих. №2216 Відповідач повідомив Позивача про те, що станом на час звернення Позивача із Вимогою Відповідач не надає послуги з утримання будинку, а всі наявні у нього документи передані Позивачу.

Листом від 11.12.2020р. вих. №35-вих-21 Третя особа-1 повідомила Позивача про те, що інша, аніж та, яку передано Позивачу, технічна документація на будинок АДРЕСА_2 відсутня. У поточному році в Третьої особи-1 не передбачено асигнувань на виготовлення відповідної документації для ОСББ.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1 з метою управління багатоквартирним будинком, створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а саме ОСББ «Нікос-Львів», яке 27.10.2017р. було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації від 28.05.2020р. №235 «Про затвердження актів про списання з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар» багатоквартирних житлових будинків №22,27 на вул. Академіка С.Єфремова...» затверджено акт про списання з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар» багатоквартирного житлового будинку №22 та зобов`язано ЛКП «Львівський ліхтар» списати з балансового обліку житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Актом від 20.10.2019р., який затверджений Головою Франківської районної адміністрації 28.05.2020р. багатоквартирний будинок, що розміщений за адресою АДРЕСА_2 списано з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар».

Згідно акту прийому-передачі будинку №22 по вул. Єфремова від 01.07.2020р. у зв`язку із створенням ОСББ «Нікос Львів», ЛКП «Львівський ліхтар» передав, а ОСББ через уповноважену особу - голову Северенчука К.Я. прийняло на обслуговування будинок АДРЕСА_2 . Додатково була передана наступна документація на будинок: Розпорядження Франківської РА №235 від 28.05.2020 року, Акт про списання будинку та технічну документацію (поверховий план будинку). Зазначено, що з 01.07.2020 року ЛКП «Львівський ліхтар» даний будинок не обслуговує.

03.09.2020р. головою ОЄББ «Нікос-Львів» до ЛКП «Львівський ліхтар» було подано заяву за вх.№351 від 03.09.2020р. про передання ОЄББ «Нікос-Львів» примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації відповідно до п.1.2. «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76 по будинку №22 на вул. Академіка Є. Єфремова в м. Львові. При цьому, зазначено, що у випадку відсутності даної технічної документації в ЛКП, її необхідно відновити шляхом звернення до компетентних ліцензованих організацій та установ, та, в подальшому на виконання вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передати примірники виготовленої документації ОСББ «Нікос-Львів».

Листом від 07.09.2020р. №1424 ЛКП «Львівський ліхтар» повідомив позивача, що голові ОСББ «Нікос-Львів» було передано наявну технічну документацію, а саме поверховий план будинку.

В подальшому, на адресу Франківської районної адміністрації та ЛКП «Львівський ліхтар» було скеровано вимогу (претензію щодо надання документів) від 12.11.2020р., у якій зазначалось, що станом на 09.10.2020р., всупереч законодавчим положенням, ЛКП «Львівський ліхтар» законодавчі вимоги щодо передачі документації новому управлінню будинку не виконано.

У відповідь на вказану Вимогу листом від 18.11.2020р. №2216 ЛКП «Львівський ліхтар» вказав, що 01.07.2020р., згідно з актом приймання-передачі, було передано ОСББ документи, наявні в ЛКП. На даний час ЛКП не надає житлово-комунальних послуг мешканцям будинку №22 по вул. Єфремова у м. Львові.

У відповідь на подану до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради вимогу, було надано відповідь від 11.12.2020р. №35-вих-98171, у якій повідомлялось, що згідно акту приймання-передачі будинку в управління ОСББ «Нікос-Львів», ЛКП «Львівський ліхтар» передано наявну технічну документацію на будинок, а саме поверховий план та експлікацію приміщень будинку. Вказано, що оскільки будинок до 1917 року забудови інша технічна документація на будинок відсутня, відповідно ЛКП не може її надати. Також проінформовано, що у поточному році районній адміністрації не передбачено асигнування на виготовлення технічної документації на будинки ОСББ.

З підстав наведеного Позивач просить суд зобов`язати Відповідача передати технічну документацію на багатоквартирний будинок у зв`язку з переданням багатоквартирного будинку на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідач у поданому 22.02.2021р. за вх. №4142/21 Відзиві на позовну заяву від 19.02.2021р. б/н вважає позов безпідставним та необґрунтованим, просить суд відмовити Позивачу в його задоволенні з підстав того, що після другої світової війни були відновлені будинковолодіння, які провели перереєстрацію мешканців Радянського та Червоноармійського районів у листопаді 1944 року, про що свідчить початок діяльності ряду установ, а саме будинкоуправління №202 (ЖЕК-202), а також 1-ї Житлово-ремонтної контори №4.

Згідно наказу міськкомгоспу та райкомгоспу про ліквідацію вказаних вище будинковолодінь та створення їх на базі житлово-експлуатаційних контор, з грудня 1957 року у мікрорайоні почала функціонувати Житлово-експлуатаційна контора №48, яка працювала до 1980 року. У цьому ж році на базі ЖЕКу №48 було створено ЖЕК №202 Радянського району.

У 2002 році було створено ЛКП «Старий квартал». У відповідності до рішення Львівської міської ради від 30.09.2001р. за №887 «Про передачу житлових будинків, які перебувають на балансі ЛКП «Старий квартал» були передані житлові будинки, які перебували на балансі ЛКП «Старий квартал» на баланс ЛКП «Львівський ліхтар», в тому числі і будинок №22 по вул.Єфремова у м.Львові. Разом з тим, документація яка була передана складалася з поверхового плану будинку №22 та експлікації. Інша документація передана не була в зв`язку з об`єктивних причин наведених вище.

З підстав наведеного Відповідач зазначає, що документ, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію в ЛКП «Львівський ліхтар» не переданий, оскільки даний будинок був побудований на початку 20 сторіччя і пережив революцію 1917 р. та Велику Вітчизняну війну.

При цьому, Проектно-кошторисна документація - комплекс документів, що визначають місце будівництва майбутнього об`єкта, його архітектурне, планувальне і конструктивне рішення, потребу в кадрах, будівельних матеріалах, машинах і обладнанні, коштах. У відповідності до ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва.

Відтак, на думку Відповідача, дана норма стосується новобудов, а не вже збудованих понад 100 років тому будинків. З огляду на те, що Відповідач не будував та не здійснював управління будинком №22 по вул.Єфремова у м.Львові на момент його створення, а отже і документів на підставі якого багатоквартирний будинок був прийнятий в експлуатацію, так само як проектно-кошторисна документація в ЛКП «Львівський ліхтар» відсутня.

В доповнення до викладеного Відповідач зазначає, що акту державної комісії про приймання житлового будинку в експлуатацію чи інший документ на підставі якого багатоквартирний будинок прийнятий в експлуатацію в 1917 році не існує в природі апріорі, в зв`язку з тим що і державної комісії не існувало в 1917 році і формулювання «прийнятий в експлуатацію» в 1917 році не було. Крім того, будинок збудований у 1917 р. та на момент його будівництва і заселення діяло інше законодавство, яке не вимагало складання паспортів об`єктів за результатами прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Норма про складання паспортів об`єктів за результатами прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва з`явилась з прийняттям Верховною Радою України містобудівного законодавства та стосується об`єктів нового будівництва, а відтак, відповідач не може бути розпорядником цієї інформації.

Щодо капітальних ремонтів багатоквартирного будинку Відповідач зазначає, що відповідно до статей 30 та 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, районних, міських рад належить управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, надання необхідного рівня та якості послуг населенню та організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства, жилих будинків тощо. Згідно зі ст.184 Житлового кодексу УРСР фінансування капітального ремонту житлового фонду здійснюється за рахунок його власника, а саме: в будинках комунальної власності за рахунок місцевого бюджету; в будинках державної власності за рахунок коштів підприємства, установи, організації яким належить цей будинок; у будинках житлово-будівельних кооперативів за рахунок коштів кооперативу; в будинках громадського житлового фонду за рахунок коштів власників фонду.

Таким чином, на думку Відповідача, фінансування капітального ремонту багатоповерхового будинку не входять до повноважень ЛКП. Ні капітальні ні поточні ремонти по даному будинку не проводились. В зв`язку з таким і документи в ЛКП відсутні. Акти технічного огляду будинку складаються з актів весняно-літнього огляду та готовності будинку до роботи в опалюваний період, які додаються до даного відзиву. Відповідно до оглядів будинку визначається план необхідних робіт. За результатами оглядів будинок АДРЕСА_2 знаходиться в задовільному технічному стані. Отже планових заходів не здійснювалося, а відтак і документи відсутні.

Щодо Протоколу вимірювання системи вентиляції Відповідач зазначає, що такий не передбачено чинним законодавством. Натомість Відповідачем додано до відзиву акт перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків.

Акт технічного стану будинку на момент його приймання-передачі від ЛКП до ОСББ потребує створення за участі представників ОСББ. В разі погодження з боку ОСББ даний акт може бути створений, проте не на момент передачі, тобто 01.07.2020 року, а вже після набрання законної сили рішення суду.

Отже, на думку Відповідача, вимога щодо передачі даного акту на момент передачі будинку від ЛКП до ОСББ, тобто на 01.07.2020 року не може бути задоволена, в зв`язку з тим, що створити такий документ на 01.07.2020 року неможливо в часі.

Щодо протоколів вимірювання опору ізоляції електромереж Відповідач зазначає, що такі відсутні, оскільки згідно п.1.2.2. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства, згідно Наказу №76 від 17.05.2005 року такі необхідні лише за наявності останніх.

В зв`язку з відсутністю загальнобудинкових приладів обліку, устаткування та обладнання акти випробування чи повірки в ЛКП відсутні. Кожний власник житлового/нежитлового приміщення має укладений договір із надавачами послуг. При цьому, Відповідач повідомляє, що документи бухгалтерського обліку та звітності по будинку №22 по вул.Єфремова не передбачені чинним законодавством, а ведуться по ЛКП в цілому.

Щодо паспорту та плану земельної ділянки Відповідач відзначає, що у відповідності до ч.2 ст.42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Станом на сьогодні такого порядку Кабінетом Міністрів України не визначено. Розміри і конфігурація земельної ділянки, на якій розміщений багатоквартирний будинок, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Земельна ділянка по вул.Єфремова 22 перебуває у комунальній власності м.Львова. Також на земельну ділянку під вказаним будинком не розроблений проект землеустрою. ЛКП «Львівський ліхтар» керувалось у своїй діяльності рішенням Львівської міської ради за №239 від 27.03.2017 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 18.03.2011 №318» в якому визначені розміри прибудинкових територій багатоквартирних будинків, в тому числі і вищезгаданого будинку.

Крім того Відповідач наголошує на тому, що Правила управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, які затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009р. №13 та постанова Кабінету Міністрів України "Про реалізацію Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 11.10.2002р. №1521, на які посилається позивач втратили свою чинність на момент передачі будинку. І саме є важливо чинні нормативно-правові акти на момент передачі будинку, а не момент створення ОСББ. А тому не підлягають передачі план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 та паспорт земельної ділянки.

Підсумовуючи Відповідач зазначає, що Позивач створений 27.10.2017р. і протягом листопада 2017 - квітня 2018 років, тобто ні в тримісячний ні в піврічний строк з дня державної реєстрації ОСББ «Нікос-Львів» не повідомляв ЛКП «Львівський ліхтар» про створення об`єднання чи намір отримання технічної документації на будинок. З врахуванням наведеного Відповідач вважає, що законодавець чітко прописав дані норми, а позивач не вірно трактує обчислення строків позовної давності та такі пропустив. В зв`язку з таким Відповідач просить суд застосувати строки позовної давності щодо передачі технічної документації на будинок.

Окрім того, Відповідач просить суд зменшити судові витрати Позивача на оплату послуг професійної правничої допомоги, відмовити Позивачу в задоволенні позову та залишити понесені Позивачем судові витрати за Позивачем.

Третя особа-1 у поданому 25.02.2021р. за вх. №4559/21 Поясненні зазначає, що Франківська районна адміністрація Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016р. №505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно з Положенням про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016р. №977 (зі змінами та доповненнями) до повноважень Франківської районної адміністрації віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій.

10.02.2021р. Франківська районна адміністрація Львівської міської ради скерувала листа в юридичний департамент Львівської міської ради із копією позовної заяви із додатками, що були надіслані Позивачем до районної адміністрації. Даним листом повідомили про те, що існує такий позов, а також просили залучитись Львівську міську раду у якості третьої особи що е заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача у зазначеній справі.

Окрім того, Третя особа-1 заперечує суму понесених Позивачем судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги, вважає такі необґрунтованими і неспівмірними із даною справою і просить суд зменшити судові витрати Позивача на оплату послуг професійної правничої допомоги, відмовити Позивачу в задоволенні позову та залишити понесені Позивачем судові витрати за Позивачем.

У поданій 02.03.2021р. за вх. №4909/21 Відповіді на відзив Позивач в доповнення до викладених в позовній заяві доводів зазначає, що згідно з положеннями ч.18 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», передбачений зазначеною нормою обов`язок попереднього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього з дня державної реєстрації об`єднання та підлягає виконанню без будь-яких інших додаткових умов, оскільки жодних інших підстав, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено.

З підстав наведеного та створення та реєстрації в ЄДРЮОФОП та ГФ Позивача 27.10.2017р. на думку Позивача Відповідач мав передати, в тому числі попередньо виготовивши відсутню документацію в строк до 27.04.2018р. Відтак, в цей час Відповідач мав керуватися переліком документації визначеної «Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009р. №13 (п. 2.2.), які втратили чинність тільки 13.09.2019р., а також Порядком передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 11.10.2002р. №1521, який втратив чинність 12.09.2018р., та які були чинними на час створення та реєстрації ОСББ, а також виникнення обов`язку у відповідача передати ОСББ усю необхідну документацію.

Щодо посилань Відповідача на пропуск Позивачем строку позовної давності Відповідач зазначає, що з врахуванням дати створення Позивача (27.10.2017р.) та приписів ч.18 ст.6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", до 27.04.2018р. (пів року з часу державної реєстрації об`єднання) Відповідач мав вчинити дії щодо передачі новоствореному об`єднанню усієї необхідної документації. Таким чином, саме з цього часу обчислюється трирічний строк позовної давності, який закінчується 28.04.2021р. Оскільки позивач звернувся до господарського суду з позовом 28.12.2020р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та рекомендованим листом то строк звернення до суду з означеним позовом - не пропущений. Крім того, Відповідач передав будинок новому балансоутримувачу згідно акту прийому-передачі будинку тільки 01.07.2020р. з незалежних від позивача причин, а з вини самого відповідача та третьої особи - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. При цьому, позивач з часу реєстрації ОСББ неодноразово звертався до відповідача з вимогою передання будинку АДРЕСА_2 та необхідної документації новому балансоутримувачу (ОСББ), проте відповідач жодних дій з цього приводу протягом тривалого періоду не вчиняв, будинок з власного балансу не списував, що підтверджується зокрема Листом №35-1833 від 05.03.2019 року на Лист керівника ОСББ №2-281 від 04.01.2019 року.

Щодо доводів Відповідача про відсутність коштів на виготовлення документації Позивач зазначає, що обставини фактичної наявності або відсутності такої документації у відповідача не мають істотного значення для вирішення цієї категорії спорів, оскільки відповідно до ч.5 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» така документація повинна бути передана замовником будівництва або попереднім власником будинку, а у випадку відсутності документації на багатоквартирний будинок він, відповідно до вимог ч.19 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», зобов`язаний відновити її за власний рахунок.

Таким чином, на думку Позивача Відповідач у будь-якому разі повинен передати Позивачу документацію на багатоквартирний будинок, а у разі відсутності такої документації - відновити її за власний рахунок (за винятком фактично переданої документації). В такому випадку виконання обов`язку щодо виготовлення (відновлення) документації не має ставитися Відповідачем у залежність від наявності/відсутності коштів на її виготовлення при наявності відповідного обов`язку згідно припису Закону. Будь-яких додаткових вимог для передачі зазначеної документації від попереднього балансоутримувача багатоквартирного будинку або особи, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання згідно із Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", не встановлено. Наведеним також спростовуються доводи ЛКП «Львівський ліхтар» щодо відсутності у Відповідача обов`язку саме з виготовлення, а не відновлення відповідної документації в разі її відсутності.

При цьому, доводи Відповідача стосовно наявності у мешканців міста заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, що виключає обов`язок відповідача з виготовлення відповідної документації за власний рахунок, не є предметом доказування в межах розгляду цієї справи, тому не можуть прийматися до уваги, оскільки відповідач не позбавлений можливості в порядку чинного законодавства скористатися своїм право для вирішення питання стягнення такої заборгованості шляхом подачі окремих позовів до відповідних громадян.

Щодо забезпечення можливості належного управління будинку Позивач зазначає, що неотримання від попереднього балансоутримувача будинку, а саме ЛКП «Львівський ліхтар» усієї необхідної документації на будинок по вул. Єфремова 22 у м.Львові обмежує ОСББ у здійсненні гарантованих Законом функцій щодо забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

При цьому, Позивач зазначає, що покликання Відповідача на те, що він не здійснював управління будинком №22 по вул.Єфремова у м .Львові на момент його створення, а отже і документів на підставі яких багатоквартирний будинок був прийнятий в експлуатацію, так само як і проектно-кошторисна документація в ЛКП відсутні є безпідставними, оскільки відсутність такої документації зумовлює виникнення обов`язку у відповідача її відновити, тобто вчинити дії по її виготовленню, і такий обов`язок покладається саме на останнього балансоутримувача будинку, який повинен передати таку документацію новому об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку.

Щодо документів, які підтверджують прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію Позивач вказує на те, що твердження Відповідача щодо не будівництва вказаного будинку, а також не існування документів, на підставі яких багатоквартирний будинок прийнятий в експлуатацію є безпідставними, оскільки навіть за відсутності таких, попередній балансоутримувач будинку повинен вчинити усі дії щодо отримання таких, а саме сертифікату відповідності державним стандартам, будівельним нормам і правилам. Будь-яких законодавчих заборон чи обмежень з цього приводу для відповідача немає. Голослівними на думку Позивача також є твердження відповідача про неможливість виготовлення плану земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000. 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), оскільки виготовлення вказаного плану земельної ділянки не передбачає необхідність розроблення та затвердження проекту землеустрою. Такий план є самостійним документом та є наслідком відображення у масштабі усіх існуючих на земельній ділянці об`єктів. Так в матеріалах інвентаризаційної справи по будинку №22 по вул. Єфремова, що знаходиться в Львівському обласному державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (м. Львів, вул. Липинського, 54) міститься генеральний план (схема) земельної ділянки як під будинком так і прибудинкової території в масштабі 1:500 (під будинком 356,64 кв.м., під двором 139,90 кв.м., разом 496,54 кв.м.), а тому будь-яких підстав для неможливості виготовлення плану земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані у відповідача немає.

Третя особа-2 у поданому 10.03.2021р. за вх. №5693/21 Поясненні не визнає позову і просить суд відмовити Позивачу в його задоволенні у повному обсязі з підстав того, що генеральним проектувальником та генеральним підрядником будівництва житлового будинку №22 по вул. Єфремова в м.Львові ні відповідач, ні треті особи не були. Будинок №22 на вул.Ак.Єфремова побудований на початку 20 сторіччя і пережив революцію 1917р. та Велику Вітчизняну війну. На момент його будівництва і заселення діяло інше законодавство, яке не вимагало складання паспортів об`єктів за результатами прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва Отже документ, на підставі якого вказаний багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію в ЛКП «Львівський ліхтар» відсутній, як і проектно-кошторисна документація. Норма про складання паспортів об`єктів за результатами прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва з`явилась в 2018 році з прийняттям Верховною Радою України містобудівного законодавства та стосується об`єктів нового будівництва.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва. А тому, на думку Третьої особи-2, дана норма стосується новобудов, а не вже збудованих понад 100 років тому будинків.

Щодо паспорту та плану земельної ділянки Третя особа-2 зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Станом на сьогодні такого порядку Кабінетом Міністрів України не визначено. Розміри і конфігурація земельної ділянки, на якій розміщений багатоквартирний будинок, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Земельна ділянка по вул.Єфремова 22 перебуває у комунальній власності м.Львова. Також на земельну ділянку під вказаним будинком не було розроблено проекту землеустрою, оскільки такий розробляється для можливості забудови земельної ділянки або розгляду питання про передачу земельної у власність або постійне користування.

Відповідно до акту приймання-передачі будинку № 22 на вул. С. Єфремова від 01.07.2020р. відповідач - ЛКП «Львівський Ліхтар» передав позивачу- ОСББ «Нікос-Львів» наявну технічну документацію, а саме поверховий план та експлікацію приміщень вказаного будинку. Інша технічна документація на будинок відсутня.

При цьому, Третя особа-2 наголошує, що в акті відсутні зауваження зі сторони позивача щодо неповноти або відсутності будь-яких інших технічних документів, в порядку визначену Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будівель і споруд.

Окрім того, Третя особа-2 вказує на те, що ОСББ «Нікос-Львів» було створено 27.10.2017р. Протягом листопада 2017 - квітня 2018 років, тобто ні в тримісячний ні в піврічний строк з дня державної реєстрації ОСББ «Нікос-Львів» не повідомляв ЛКП «Львівський ліхтар» про створення об`єднання чи намір отримання технічної документації на будинок.

З підстав наведеного Третя особа-2 вважає, що законодавець чітко прописав дані норми, а позивач не вірно трактує обчислення строків позовної давності та такі пропустив. В зв`язку з таким, просить суд застосувати строки позовної давності щодо передачі технічної документації на будинок і відмовити Позивачу в позові у повному обсязі.

У поданому 23.03.2021р. за вх. №6957/21 Запереченні на пояснення Позивач наводить свої доводи та міркування з приводу поданих Третьою особою-2 пояснень.

У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.09.2019р. у справі №924/831/17.

Верховний Суд у справі №924/1022/17 (постанова від 06.11.2019 року) констатує, що встановивши наявність порушеного права заявника, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення його до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти (п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено, зокрема у пункті 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1 та 7 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. (ч.ч.1, 2 ст.368 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносини, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласниками багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» замовник будівництва або попередній власник будинку зобов`язаний передати паспорт об`єкта будівництва та один примірник технічної документації на будинок згідно з переліком, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, співвласникам в особі їх об`єднання або особі, уповноваженій співвласниками у передбаченому цим Законом порядку. У разі якщо об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не створено та уповноважену особу не визначено, примірник технічної документації на будинок передається управителю, якщо його обрано відповідно до закону. У разі зміни форми управління багатоквартирним будинком особа, яка здійснювала управління, повинна передати наявну в неї технічну та іншу передбачену законодавством документацію на будинок особі, визначеній співвласниками такого будинку. У разі зміни управителя попередній управитель повинен передати наявну в нього технічну та іншу передбачену законодавством документацію на будинок новому управителю.

Згідно з ч.1 ст.9 зазначеного Закону, управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Частиною першою статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку є юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Як встановлено ч.14 ст.6 цього Закону, державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

Відповідно до ч.ч.18, 19 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж. У разі відсутності документації на багатоквартирний будинок колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, протягом півроку з дня державної реєстрації об`єднання відновлює її за власний рахунок.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, державна реєстрація Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» відбулася 27.10.2017р.

Таким чином, саме державна реєстрація ОСББ «Нікос-Львів «є тим юридичним фактом, з котрим Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» пов`язує обов`язок колишнього балансоутримувача або особи, яка здійснювала управління, забезпечити передачу об`єднанню технічної документації.

З аналізу положень ч.18 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» випливає, що передбачений зазначеною нормою обов`язок попереднього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього з дня державної реєстрації об`єднання та не залежить від укладення між сторонами договору про передачу будинку в управління та від прийняття будинку на баланс, оскільки будь-яких інших умов, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.07.2019р. у справі №910/6167/18, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2018р. у справі №916/255/17, від 25.04.2018р. у справі №904/6261/17, від 07.06.2018р. у справі 925/980/17, від 13.11.2019р. у справі №917/1208/18, від 11.06.2019р. у справі №921/753/16-г/11, від 16.01.2020р. у справі №910/3215/19, від 29.01.2020р. у справі №910/5065/19 та від 04.11.2020р. у справі №916/1094/19.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги», який втратив чинність з 01.05.2019р. та був чинним на момент створення ОСББ (27.10.2017р.), визначав балансоутримувача будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд як власника або юридичну особу, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

За визначенням вказаного Закону управителем є особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до згаданого Закону це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, Актом про списання багатоквартирного будинку №22 по вул.Єфремова з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар» від 20.10.2019р. утворена на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 05.11.2018р. №569 комісія списала багатоквартирний будинок №22 по вул.Єфремова з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар». Вказаний Акт підписано членами комісії затверджено головою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 28.05.2020р.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 28.05.2020р. №235 «Про затвердження актів про списання з балансового обліку ЛКП «Львівський ліхтар» багатоквартирних будинків №№22, 27 на вул.Академіка С.Єфремова, №7 на вул.Грюнвальдській, №20 на вул.Антоновича, №73 на вул.Кульпарківській, №.6-А на вул.Русових» затверджено Акт списання з балансового обліку Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» багатоквартирного будинку №22 по вул.Академіка С.Єфремова.

Актом приймання-передачі будинку №22 по вул.С.Єфремова в ОСББ «Нікос-Львів» через уповноважену особу співвласників будинку від 01.07.2020р. ЛКП «Львівський ліхтар» передало, а ОСББ «Нікос-Львів» прийняло на обслуговування будинок №22 по вул.С.Єфремова у м.Львів. разом з будинком передано розпорядження Франківської РА від 28.05.2020р., Акт про списання будинку та Технічну документацію. Вказаний Акт підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтиском печатки Відповідача у справі.

Вказане свідчить про те, що колишнім балансоутримувачем багатоквартирного будинку №22 по вул. Єфремова у м.Львові та особою, яка здійснювала управління таким будинком, а відтак, і повинна передавати документацію щодо будинку, є саме Львівське комунальне підприємство «Львівський ліхтар» тобто Відповідач у справі.

Суд не бере до уваги доводи Відповідача про прийняття ним будинку №22 по вул. Єфремова у м.Львові від Львівського комунального підприємства «Старий квартал» у зв`язку із припиненням останнього, оскільки такі не підтверджено жодними доказами у справі.

При цьому, суд звертає увагу, що стороною Акту приймання-передачі будинку №22 по вул.С.Єфремова в ОСББ «Нікос-Львів» через уповноважену особу співвласників будинку від 01.07.2020р. є саме Відповідач, а відтак, саме Відповідач здійснював управління багатоквартирним будинком №22 по вул.Єфремова у м.Львові, а відтак, саме Відповідач зобов`язаний був передати Позивачу технічну та іншу передбачену законодавством документацію на будинок.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Приписами ч.1 ст.253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (ч.3 ст.254 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України у випадку, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновків про те, що, оскільки державна реєстрація ОСББ «Нікос-Львів» була проведена 27.10.2017р., то Відповідач мав забезпечити передачу Позивачеві передбаченої Законом документації на будинок з урахуванням приписів ч.5 ст.254 ЦК України по 27.01.2018р. або ж, у випадку фактичної відсутності у Відповідача такої документації, по 27.04.2018р.

В той же час, матеріалами справи підтверджується передання Відповідачем Позивачу Актом приймання-передачі будинку №22 по вул.С.Єфремова в ОСББ «Нікос-Львів» через уповноважену особу співвласників будинку від 01.07.2020р. розпорядження Франківської РА від 28.05.2020р., Акту про списання будинку та наявної у Відповідача технічної документації. Доказів передачі Позивачу будь-яких інших документів, в тому числі документів, на підставі яких багатоквартирні будинки прийнято в експлуатацію, технічних паспортів і планів інженерних мереж, примірників технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинки, Учасниками справи суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Норма ч.18 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» в частині визначення того, яку ж саме технічну та іншу передбачену законодавством документацію на будинок колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, повинен передати ОСББ, є відсильною, тобто не встановлює конкретний перелік такої документації, вказуючи на необхідність звернення до інших нормативних актів.

Відповідно до ч.10 ст.11 ГПК України у випадку, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002р. №1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» затверджено Порядок передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс. Пунктом 5 Порядку передбачено, що передача житлового комплексу або його частини з балансу на баланс проводиться разом із планом земельної ділянки, технічним паспортом будинку та відповідною технічною документацією (інвентарна справа, акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж тощо.

Вказаний Порядок був чинним станом на час виникнення обов`язку Відповідача з передачі Позивачу документації на будинок №22 по вул. Єфремова у м.Львові.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009р. №13 затверджено Правила управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, які встановлюють порядок здійснення управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі управління будинком), порядок передачі будинку в управління у разі укладення договору.

Вказані Правила були чинними станом на час виникнення обов`язку Відповідача з передачі Позивачу документації на будинок №22 по вул. Єфремова у м.Львові.

Відповідно до п.2.2. Правил при передачі об`єкта в управління попередній балансоутримувач чи особа, що здійснювала управління будинком, надає замовнику, а замовник передає особі, що буде здійснювати управління будинком, оригінали або належним чином завірені копії документів (у разі зберігання оригіналів документів у місцевих архівах): щодо технічного стану об`єкта, у тому числі: план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998 N 56, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за N 393/2833; паспорт об`єкта та земельної ділянки; проектно-кошторисну документацію та виконавчі креслення на кожний будинок та споруду об`єкта; акт технічного стану об`єкта на момент приймання-передачі; схеми внутрішньобудинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; виконавчі креслення контурів заземлення (для споруд, які мають заземлення); паспорти котельного господарства, котлові книги; паспорти ліфтового господарства; кошториси, описи робіт з поточного та капітального ремонту; акти технічного огляду; журнали заявок мешканців об`єкта; протоколи виміру опору ізоляції електромереж; протоколи огляду системи вентиляції; щодо бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об`єктом; обліку мешканців об`єкта, а також власників, співвласників окремих приміщень об`єкта, які у ньому не мешкають; правовідносин попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об`єкта; планових заходів за попередній та на поточний роки, необхідних для утримання об`єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного технічного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об`єкта.

Пунктом 2.3. Правил передбачено, що у разі відсутності документів, передбачених цим пунктом, відмітка про це робиться у акті приймання-передачі об`єкта. Відсутні документи виготовляються чи відновлюються за рахунок попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, протягом одного місяця з моменту складення акта приймання-передачі об`єкта та передаються ним особі, що буде здійснювати управління будинком, з оформленням додатка до акта приймання-передачі.

Правила в цілому стосуються управління будинком та порядку передачі будинку в управління за договором в той час як спірні правовідносини щодо передання документації виникли в силу Закону, а не внаслідок укладення між Позивачем та Відповідачем договору щодо управління будинком. Враховуючи подібність правовідносин, які врегульовані вказаним нормативним актом, та тих, що виникли між сторонами, суд вважає за можливе, звернувшись до аналогії закону, застосовувати в даній справі положення Правил в частині переліку документів, які підлягають переданню.

Аналогічну правову позицію щодо застосування Правил викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2018р. у справі №916/255/17, від 07.06.2018р. у справі №922/3396/17, від 16.01.2019р. у справі №912/3857/17, від 13.03.2019р. у справі №910/2106/18 та від 17.09.2019р. у справі №915/669/18.

Окрім того, у пункті 1.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства України від 17.05.2005р. №76, які визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, встановлено перелік технічної документації постійного зберігання, до якого належать: технічний паспорт на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок; проектно-кошторисна документація зі схемами влаштування внутрішньобудинкових мереж водопостачання, каналізації, центрального опалення, тепло-, газо-, електропостачання тощо; акти державної комісії про приймання жилого будинку в експлуатацію; паспорти котельного господарства, котлові книги, у разі наявності вбудованих та прибудованих котелень; паспорти ліфтового господарства; акти приймання-передачі жилого будинку у разі зміни його власника чи балансоутримувача. Технічна документація коректується в міру зміни технічного стану будинку, переоцінки основних фондів, проведення його капітального ремонту або реконструкції, переобладнання, перепланування та зміни цільового призначення будинку, квартири (кімнати). До складу документації, яка ведеться виконавцями послуг, входять: кошториси, описи робіт на поточний і капітальний ремонт; акти технічних оглядів; журнали заявок жителів; протоколи вимірювань опору електромереж (за наявності); протоколи вимірювань вентиляції.

Виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій повинні мати технічні паспорти на квартирні (багатоповерхові) жилі будинки та забезпечувати своєчасне внесення змін до них. (п.1.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій).

Дані Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, на відміну від Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, не встановлюють переліку документації на будинок, яка підлягає переданню попереднім балансоутримувачем або особою, яка здійснювала управління будинком. Разом з цим Правила утримання визначають перелік документів, які входять до складу технічної документації постійного зберігання, та до складу документації, яка ведеться виконавцями послуг. Вказане додатково свідчить про те, що відповідач як надавач послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, безумовно, повинен був вести, зберігати та мати в своєму розпорядженні документи з визначеного Правилами утримання переліку, який значною мірою співпадає з переліком документів, встановленим Правилами управління для передачі, та, відповідно, переліком документів, зобов`язання з передачі яких є предметом спору у справі.

Так, наявність у Відповідача технічного паспорта на будинок прямо випливає з положень Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які визначають, що виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яким був і Відповідач, повинні мати технічний паспорт на квартирний (багатоповерховий) жилий будинок, а також додатково підтверджується зазначеною в Акті про списання від 20.10.2019р. інформацією про те, що під час складання такого акту використовувалась інвентаризаційна справа по будинку.

Заперечення Відповідача проти позову з підстав того, що ним не здійснювався капітальний ремонт будинку не впливає на необхідність передання таких документів як кошториси і описи робіт, оскільки такі документи стосуються не лише капітального, але й поточного ремонту.

Посилання Відповідача на відсутність обов`язку складання актів перевірки опору ізоляції електричних мереж не беруться судом до уваги, оскільки Відповідач не має обов`язку складати відповідні акти лише з 01.06.2017р. До вказаної дати такі заміри повинні були проводитись, а відповідно, відповідна документація мала складатись Відповідачем.

Суд звертає увагу на те, що Відповідачем до поданого до суду 22.02.2021р. за вх. №4142/21 Відзиву на позовну заяву долучено копії складених Відповідачем Акту весняно-літнього огляду 2020 року будинку №22 по вул.Єфремова, Акту готовності до роботи в опалювальний період 2019/2020 року по будинку №22 по вул.Єфремова та Акту перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових і громадських об`єктів від 25.06.2020р. щодо будинку №22 по вул.Єфремова у м.Львові.

Згідно доводів представника Відповідача вказаними документами підтверджується факт передачі Відповідачем Позивачу актів технічних оглядів будинку та протоколів вимірювання системи вентиляції.

Представник Позивача впродовж розгляду справи судом підтвердив факт отримання Акту перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових і громадських об`єктів від 25.06.2020р. щодо будинку №22 по вул.Єфремова у м.Львові та те, що такий за своєю суттю є технічною документацією протоколу вимірювання системи вентиляції, проте зазначив, що складені Відповідачем Акт весняно-літнього огляду 2020 року будинку АДРЕСА_2 та Акт готовності до роботи в опалювальний період 2019/2020 року по будинку №22 по вул.Єфремова не є актами технічного огляду будинку.

При цьому, представник Відповідача зазначила, що Акт весняно-літнього огляду 2020 року будинку АДРЕСА_2 та Акт готовності до роботи в опалювальний період 2019/2020 року по будинку №22 по вул.Єфремова є актами технічних оглядів будинку, оскільки іншого технічного огляду чинним законодавством не передбачено. Представник Відповідача не зміг пояснити якими є за формою і змістом акти технічних оглядів будинку, ким вони складаються та яка інформація повинна бути в них відображена, як і не зміг обґрунтувати, що актами технічних оглядів будинку є виключно акти весняно-літнього огляду будинку та акт готовності до роботи в опалювальний період.

Приписами п.2 ч.1 ст.231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема у пункті 4.4. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент відкриття провадження та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Нормою ч.4 ст.231 ГПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Суд роз`яснює представникам Учасників справи наслідки закриття провадження у справі, зокрема, що згідно ч.3. ст.231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З підстав наведеного, в тому числі надання Позивачем Відповідачу після відкриття провадження у даній справі Акту перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових і громадських об`єктів від 25.06.2020р. щодо будинку №22 по вул.Єфремова у м.Львові, визнання Відповідачем факту отримання такого, а також того, що вказаний акт за своєю суттю є технічною документацією протоколу вимірювання системи вентиляції суд дійшов висновків про наявність правових підстав до закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору в частині позовних вимог про зобов`язання Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» передати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» протоколи вимірювань системи вентиляції.

При цьому суд звертає увагу на те, що обставини фактичної наявності або відсутності необхідної для передачі документації у Відповідача чи неможливості, на думку Відповідача, її отримати не мають істотного значення для вирішення цієї категорії спорів, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» така документація повинна була бути передана замовником будівництва або попереднім власником будинку Відповідачу, а у випадку відсутності документації на багатоквартирні будинки Відповідач згідно з вимогами ч.19 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зобов`язаний відновити її за власний рахунок.

З метою відновлення чи сприяння у виготовленні відсутньої документації Відповідач не позбавлений права звертатися до всіх необхідних органів, установ чи організацій, в тому числі і до осіб, у чиєму підпорядкуванні він перебуває.

Суд звертає увагу відповідача на те, що обов`язок Відповідача з передачі документації визначений законодавчо, є безумовним, не містить винятків та не ставиться в залежність від того, чи є у Відповідача необхідні документи в наявності (чи виготовлялись вони ним впродовж своєї діяльності) та чи вважає Відповідач доцільним їх відновлення або виготовлення. В свою чергу невиконання Відповідачем такого обов`язку унеможливлює здійснення Позивачем функцій з утримання житлового будинку.

Аналогічну правову позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.07.2019р. у справі №910/6167/18, а також в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.06.2019р. у справі №921/753/16-г/11, від 13.11.2019р. у справі №917/1208/18, від 16.01.2020р. у справі №910/3215/19 та від 29.01.2020р. у справі №910/5065/19.

Щодо заяви Відповідача про застосування до правовідносин, які виникли між Сторонами, наслідків спливу строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фінікарідов проти Кіпру» механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", наведених у статті 261 ЦК, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.05.2018р. у справі №916/2073/17 та постанові Верховного Суду України від 16.11.2016р. у справі №6-2469цс16.

Згідно приписів ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 названої статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено, зокрема в пункті 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Частиною 5 ст.261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.ч.18, 19 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» колишньому балансоутримувачу багатоквартирного будинку або особі, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, для виконання зобов`язання з передачі документів встановлено тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання (піврічний строк з дня державної реєстрації об`єднання у разі відсутності документації та необхідності її відновлення).

Заявляючи про сплив позовної давності, Відповідач помилково не бере до уваги те, що така давність починає обчислюватись не з самого моменту державної реєстрації об`єднання, а після спливу строку для виконання зобов`язання, тобто після закінчення наданого Законом колишньому балансоутримувачу багатоквартирного будинку або особі, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком, тримісячного або піврічного строку з моменту реєстрації об`єднання. Лише після спливу встановленого строку права об`єднання були порушені невиконанням Відповідачем своїх обов`язків та, відповідно, і розпочала свій перебіг трирічна позовна давність.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи Позивачем позовну заяву передано відділенню поштового зв`язку до пересилки 28.12.2020р., що підтверджується інформацією відстеження пересилання поштового відправлення за ідентифікатором №439 з інтернет-порталу «Трекінг» АТ «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

З врахуванням встановленого приписами ст.257 ЦК України загального строку позовної давності, а також висновків суду про те, що, оскільки державна реєстрація ОСББ «Нікос-Львів» була проведена 27.10.2017р., то Відповідач мав забезпечити передачу Позивачеві передбаченої Законом документації на будинок з урахуванням приписів ч.5 ст.254 ЦК України по 27.01.2018р. або ж, у випадку фактичної відсутності у Відповідача такої документації, по 27.04.2018р. та дати звернення Позивача із даним позовом до суду суд зазначає про те, що Позивачем не пропущено строк позовної давності за зверненням до суду за захистом своїх порушених прав, а відтак, подана Відповідачем заява є безпідставною та необґрунтованою.

При цьому, суд не бере до уваги та не надає правової оцінки заяві Третьої особи-2 про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки, в силу приписів ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

17.10.2019р. набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

Усталеною є практика ЄСПЛ, в якій суд посилається на «balance of probabilities» («баланс ймовірностей») для оцінки обставин справи. Наприклад, у рішенні BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 суд застосовує «баланс ймовірностей». У рішенні J.K. AND OTHERS v. Sweden 23.08.2016 суд вказує, що цей стандарт притаманний саме цивільним справам.

У постанові Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі №923/2075/15 відхилено висновки апеляційного суду про відмову в позові про стягнення упущеної вигоди лише з тих підстав, що її розмір не може бути встановлений з розумним степенем достовірності, оскільки апеляційний суд не дослідив інших доказів, які надані позивачем, чим фактично позбавив останнього можливості відновити його порушене право, за захистом якого подано позов.

Аналогічний підхід продемонстрував і Касаційний цивільний суд в складі Верховного Суду у своїй постанові від 06.11.2019 у справі №127/27155/16-ц (провадження №61-30580св18).

Отже, під розумним ступенем достовірності слід розуміти те, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що факт скоріше відбувся, аніж не мав місце.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції при розгляді даної справи застосовує вищезазначений стандарт доказування.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України» за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): де зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, хоч йому було створено усі можливості для надання заперечень, від жодного Учасника справи не надходило клопотання про витребування доказів, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, зокрема встановлення Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» обов`язку Відповідача, як колишнього балансоутримувача, у тримісячний строк, або, у разі відсутності такої у Відповідача у піврічний строк, з дня державної реєстрації Позивача передати йому примірник технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, визначення чинним станом на час виникнення такого обов`язку нормативно-правовими актами переліку такої документації, а також доказів в обґрунтування пропуску Позивачем строку позовної давності за зверненням до суду за захистом своїх порушених прав, беручи до уваги передання Відповідачем Позивачу після відкриття провадження у справі Акту перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових і громадських об`єктів від 25.06.2020р. щодо будинку №22 по вул.Єфремова у м.Львові суд дійшов висновків про те, що позовні вимоги є мотивованими та обґрунтованими, а відтак, провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» передати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» протоколи вимірювань системи вентиляції слід закрити на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору, в частині позовних вимог про зобов`язання Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» передати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» наступну документацію (оригінали або належним чином завірені копії відповідних документів у разі зберігання оригіналів документів у місцевих архівах): плани інженерних мереж житлового (багатоквартирного) будинку на вулиці Єфремова, 22 у м. Львові; проектно-кошторисну документацію на будинок на вулиці Єфремова, 22 у м. Львові; схеми влаштування внутрішньо-будинкових мереж централізованого водопостачання, водовідведення, газо-, електропостачання; акти державної комісії про приймання жилого будинку в експлуатацію чи інший документ, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію; кошториси, описи робіт про поточний і капітальний ремонт будинку; акт технічного стану будинку на момент його приймання - передачі від ЛКП «Львівський ліхтар»; акти технічних оглядів будинку; протоколи вимірювань опору ізоляції електромереж; звіт про обстеження інженерних систем будинку; план земельної ділянки з будинком та спорудами, що на ній розташовані (на вулиці Єфремова, 22) виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998р. №56 (20393-98), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998р. за №393/2833; паспорт будинку на вулиці Єфремова, 22 у м. Львові; паспорт земельної ділянки, на якій розташований будинок та прибудинкової території; планові заходи за попередній та на поточний роки, необхідні для утримання об`єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного технічного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об`єктів; акти випробування, повірки й опломбування та інші технічні документи на системи, мережі, встановлені прилади, устаткування та обладнання у багатоквартирному будинку; документи бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об`єктом (багатоквартирним будинком), - позов задоволити.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року для працездатних осіб в розмірі 2102 гривні.

Позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого Позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи судові витрати в розмірі 2102грн. у вигляді сплаченого за подання до господарського суду позовної заяви судового збору та 18000грн. витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.

Як доказ сплати судового збору Позивач подав Платіжне доручення від 28.12.2020р. №5 про сплату за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 2102грн. Оригінал вказаного платіжного доручення є додатком №1 до позовної заяви.

В судовому засіданні 18.05.2021р. у даній справі представником Позивача подано до суду укладений 27.08.2019р. між адвокатом Поповим Денисом Ігоровичем (за Договором Адвокат) та ОСББ «Нікос-Львів» (за Договором Клієнт) Договір про надання правової допомоги №27/08-1ПД, за умовами якого (п.1.1., 1.2. Договору) Адвокат зобов`язується надавати правову допомогу, в тому числі за окремими дорученнями Клієнта; Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта в суді, а також в усіх державних установах всіх форм власності та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника, які передбачені діючим законодавством України, у зв`язку зі зверненням Клієнта.

Відповідно до п.2.1. Договору Адвокат при здійсненні своїх професійних обов`язків Адвокат неухильно дотримується вимог законодавства України; використовує всі передбачені законодавством способи захисту прав і законних інтересів Клієнта; з`ясовує всі відомі Клієнту обставини; інформує Клієнта про хід виконання доручення; не використовує свої повноваження у шкоду Клієнту; зберігає адвокатську таємницю (інформація, яка отримана при здійсненні професійних обов`язків Адвоката за цим Договором або у зв`язку з ним); застосовує всі передбачені законами України заходи до покладення сум судових витрат, що підлягають оплаті за послуги адвоката, на винну сторону.

Згідно п.2.2. Договору Клієнт зобов`язаний сплатити гонорар Адвокату в розмірі та в строк згідно умов цього Договору; без зволікання прийняти все виконане, що стосується доручення, а при відмові у прийнятті доручення згідно цього Договору, протягом 2-х днів після повідомлення про виконання відповідного доручення, письмово мотивувати таку відмову; відшкодувати Адвокату фактичні витрати, які не були обумовлені кошторисом доручення, але які Адвокат поніс, і які були необхідні для належного виконання доручення, та які підтверджуються витратними документами (проїзні квитки, квитанції, чеки і т.п.); інформувати Адвоката про всі документи та відомі обставини, які можуть мати суттєве значення для прийняття та виконання Адвокатом доручення відповідно до цього Договору; інформувати Адвоката, чи не зв`язаний Клієнт нерозірваною угодою з іншим Адвокатом (адвокатським об`єднанням, юристом, юридичною фірмою І Т.П.); не вимагати виконання дій, що виходять за межі професійних прав і обов`язків Адвоката.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання, термін дії цього Договору становить один рік.

Відповідно до п.4.1. Договору оплата Адвокату проводиться у відповідності до виконаних доручень.

Додатком №1 до Договору Сторонами погоджено продовжити термін дії Договору на 1 рік на тих самих умовах.

Вказаний Договір та додаток №1 до нього підписано повноважними представниками Сторін Договору.

Окрім того, до поданого 23.03.2021р. за вх. №6987/21 клопотання Позивачем долучено копію Акту виконаних робіт з правничої допомоги від 19.03.2021р. №1, яким Адвокат передав, а Клієнт прийняв послуги за Договором, зокрема:

1. З`ясування правової позиції щодо відновлення порушених прав ОСББ «Нікос Львів», розроблення концепції захисту прав та інтересів Клієнта щодо отримання від попереднього управителя технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок по вул. І Єфремова, 22 у м. Львові. Визначення судової практики, нормативно-правового регулювання виниклих правовідносин, способів захисту прав клієнта щодо можливості управління будинком у і §-значений законодавцем спосіб загалом 2 години;

2. Зібрання усіх необхідних доказів (листів, заяв, відповідей тощо) щодо звернень та в подальшому відмов ЛКП «Львівський ліхтар» у видачі (передачі) документації на будинок № 22 по вул.Єфремова у м Львові в позасудовому порядку врегулювання спору загалом 3 години;

3. Ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи по будинку №22 по вул.Єфремова у м.Львові, що знаходиться у Львівському обласному державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», отримання зі справи необхідних документів (копій), зокрема схеми генерального плану землі, поетажного плану будинку, відомостей про перебування будинку на балансі різних установ тощо, з метою отримання інформації, необхідної до подання позову до суду загалом 3 години;

4. Підготовка та подання до Господарського суду Львівської області позовної заяви до ЛКП «Львівських ліхтар», треті особи Франківська РА Львівської міської ради та Львівська міська рада від 28 грудня 2020 року на 8 сторінках з додатками, а також відправлення матеріалів позовної заяви відповідачу у справі та третій особі цінними листами з описами вкладень загалом 7 годин;

5. Підготовка та подання суду відповіді на відзив ЛКП «Львівський ліхтар» у справі № 914/73/21 (Головуючий суддя - Фартушок Т.Б.) року на 9 сторінках з додатками та відправлення даної відповіді усім учасникам судового розгляду справи для відома загалом 5 годин;

6. Підготовка та подання суду заперечення на пояснення третьої особи у справі на стороні відповідача Львівської міської ради у справі №914/73/21 від 17.03.2021 року на 6 сторінках з додатками, а також відправлення даного заперечення усім учасником судового розгляду справи для відома та ознайомлення загалом 4 години;

7. Участь в одному судовому засіданні 23.02.2021 року в Господарському суді Львівської області у справі № 914/73/21 з участю представників сторін з врахуванням часу доїзду адвоката до суду загалом 1 година.

Відповідно до п.8 Акту загалом надано послуг з правничої допомоги та підготовки документів для подання до суду, участі в судовому засіданні тощо терміном 25 годин. Сторони попередньо узгодили вартість виконаної роботи з розрахунку 700 гривень за годину роботи.

Згідно п.10 Акту вартість виконаної роботи складає 17 500 грн. (25 годин роботи * 700 грн. = 17 500 грн.).

Вказаний Акт підписано повноважними представниками Сторін Договору.

Платіжним дорученням від 22.03.2021р. №9 Позивачем перераховано на користь Адвоката 17500грн. призначення платежу: «за надання правової допомоги Поповим Д.І. згідно Акту №1 від 19.03.2021р.».

ОСОБА_2 є адвокатом та представником Позивача, що підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.02.2019р. серії ЛВ №001339 та Ордером від 28.12.2020р. серії ВС №1052462.

Відповідач у поданому 22.02.2021р. за вх. №4142/21 відзиві на позовну заяву заперечує проти розміру понесених Позивачем судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги, зазначає про їх завищеність в порівнянні з ринковими цінами та неспіврозмірність із складністю справи і часом, який адвокат фактично витратив на представництво інтересів Позивача в суді.

З підстав наведеного Відповідач просить зменшити розмір витрат Позивача на оплату послуг професійної правничої допомоги та залишити такі витрати за Позивачем.

Третя особа-1 у поданому 25.02.2021р. за вх. №4559/21 поясненні просить суд зменшити розмір понесених Позивачем витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги і залишити такі витрати за Позивачем.

Окрім того, у поданому 18.05.2021р. за вх. №11612/21 Поясненні Відповідач щодо розміру понесених Позивачем судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги зазначає, що Адвокат не звертався в ЛКП щодо зібрання всіх необхідних доказів щодо звернень та в подальшому відмов у видачі документації, про яке йдеться в п.1 Акту від 19.03.2021р. №1 до Договору. На думку Відповідача голова ОСББ надав всю переписку, а тому дані витрати не можуть бути відшкодовані (загалом З години).

Щодо ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи що знаходиться в ЛО ДКПН «БТІ та ЕО» загалом 3 години (п.3 Акту від 19.03.2021р. №1 до Договору0 Відповідач вказує, що незрозуміло чому Позивач має відшкодовувати витрати на ознайомлення з матеріалами справи адвоката в БТІ. Крім того підтвердження такого в матеріалах справи відсутнє.

Крім того, Відповідач зазначає про завищеність часу на підготовку та подання до суду позовної заяви, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.79 ГПК України).

17.10.2019р. набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

Усталеною є практика ЄСПЛ, в якій суд посилається на balance of probabilities (баланс ймовірностей) для оцінки обставин справи. Наприклад, у рішенні BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 суд застосовує баланс ймовірностей. У рішенні J.K. AND OTHERS v. Sweden 23.08.2016 суд вказує, що цей стандарт притаманний саме цивільним справам.

У постанові Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі №923/2075/15 відхилено висновки апеляційного суду про відмову в позові про стягнення упущеної вигоди лише з тих підстав, що її розмір не може бути встановлений з розумним степенем достовірності, оскільки апеляційний суд не дослідив інших доказів, які надані позивачем, чим фактично позбавив останнього можливості відновити його порушене право, за захистом якого подано позов.

Аналогічний підхід продемонстрував і Касаційний цивільний суд в складі Верховного Суду у своїй постанові від 06.11.2019 у справі №127/27155/16-ц (провадження №61-30580св18).

Отже, під розумним ступенем достовірності слід розуміти те, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що факт скоріше відбувся, аніж не мав місце.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції при розгляді даної справи застосовує вищезазначений стандарт доказування.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Приписами ч.1 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною третьою вказаної статті встановлено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 ГПК України).

У відповідності до ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст.1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.п.6, 9 ст.1 Закону).

Згідно ст.19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно п.28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017р.) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно правової позиції, викладеної, зокрема в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.06.2018р. у справі №904/8308/17 та від 01.08.2019р. у справі №915/237/18, розмір судових витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а суд повинен оцінити рівень адвокатських витрат, що були присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично і чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною чи її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.11.2018р. у справі №910/23210/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

При цьому суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16, що на підтвердження факту понесення судових витрат та їх розміру суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Також судом враховано позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену в постановах від 03.10.2019р. у справі №922/445/19 та від 18.12.2019р. у справі №910/13731/18, відповідно до якої, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.12.2019р. у справі №922/902/19, від 12.12.2019р. у справі №922/1897/18 та від 20.12.2019р. у справі №903/125/19.

При цьому суд зазначає, що згідно ч.5 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічну правову позицію викладено зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц та у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19.

Згідно ч. 4 ст. 127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вказує Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України.

Зокрема відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція підтримана та застосована у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З врахуванням наведеного, беручи до уваги наведені Учасниками справи доводи та подані докази суд відхиляє посилання Відповідача на завищеність у порівнянні з ринковими цінами розміру судових витрат Позивача на оплату послуг професійної правничої допомоги з підстав недоведення такого завищення належними засобами доказування.

При цьому, суд бере до уваги та враховує доводи Відповідача щодо неспіврозмірності витраченого адвокатом часу на зібрання доказів, а також підготовку та подання до суду заяв по суті спору.

З підстав наведеного суд дійшов висновків про наявність правових підстав до зменшення судових витрат Позивача у звязку із їх неспіврозмірністю до реально витраченого Адвокатом часу на:

- зібрання усіх необхідних доказів (листів, заяв, відповідей тощо) щодо звернень та в подальшому відмов ЛКП «Львівський ліхтар» у видачі (передачі) документації на будинок № 22 по вул.Єфремова у м Львові в позасудовому порядку врегулювання спору (п.2. Акту від 19.03.2021р. №1 до Договору) з 3 години до 1 години;

- підготовку та подання до Господарського суду Львівської області позовної заяви до ЛКП «Львівських ліхтар», треті особи Франківська РА Львівської міської ради та Львівська міська рада від 28 грудня 2020 року на 8 сторінках з додатками, а також відправлення матеріалів позовної заяви відповідачу у справі та третій особі цінними листами з описами вкладень (п.4. Акту від 19.03.2021р. №1 до Договору) з 7 годин до 4 годин;

- підготовку та подання суду відповіді на відзив ЛКП «Львівський ліхтар» у справі № 914/73/21 (Головуючий суддя - Фартушок Т.Б.) року на 9 сторінках з додатками та відправлення даної відповіді усім учасникам судового розгляду справи для відома (п.5. Акту від 19.03.2021р. №1 до Договору) з 5 годин до 3 годин;

- підготовку та подання суду заперечення на пояснення третьої особи у справі на стороні відповідача Львівської міської ради у справі №914/73/21 від 17.03.2021 року на 6 сторінках з додатками, а також відправлення даного заперечення усім учасником судового розгляду справи для відома та ознайомлення (п.6. Акту від 19.03.2021р. №1 до Договору) з 4 годин до 2 годин.

Таким чином, загальна сума судових витрат Позивача на оплату послу професійної правничої допомоги становить 11200грн. (16год. х 700грн./год.), в решті судові витрати слід залишити за Позивачем.

Окрім того, суд зазначає що Відповідач та Треті особи-1 та 2 наданим чинним законодавством правом на відшкодування документально підтверджених судових витрат не скористались.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.4 ст.129 ГПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

З підстав наведеного, а також недоведення Позивачем в порядку, визначеному главою 8 розділу 1 ГПК України іншого розміру судових витрат, окрім суми сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 2102грн. та витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в розмірі 17500грн., недоведення Відповідачем і Третіми особами-1 та 2 розміру понесених у справі судових витрат, суд дійшов висновків про те, що сплачений Позивачем за подання позовної заяви до господарського суду судовий збір в розмірі 2102грн. та судові витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги в розмірі 11200грн. слід покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Позивача 2102грн. судового збору та 11200грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, в решті судові витрати залишити за Позивачем.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.1,3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 13, 27, 42, 43, 46, 73, 74, 76,-79, 80, 81, 86, 129, 165, 205, 216, 222, 235, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 11, 16, 252-254, 257, 261, 316, 319, 322, 382, 382, 509, 510, 525, 526, 530, 599, 610, 612 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині зобов`язання Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» (79013, Львівська область, м.Львів, вул.Коновальця, буд.27; ідентифікаційний код: 20807029) передати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» (79013, Львівська область, м.Львів, вул.Академіка Єфремова, буд.22; ідентифікаційний код: 41689479) наступну документацію (оригінали або належним чином завірені копії відповідних документів у разі зберігання оригіналів документів у місцевих архівах): 9) протоколи вимірювань системи вентиляції;

3. Зобов`язати Львівське комунальне підприємство «Львівський ліхтар» (79013, Львівська область, м.Львів, вул.Коновальця, буд.27; ідентифікаційний код: 20807029) передати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» (79013, Львівська область, м.Львів, вул.Академіка Єфремова, буд.22; ідентифікаційний код: 41689479) наступну документацію (оригінали або належним чином завірені копії відповідних документів у разі зберігання оригіналів документів у місцевих архівах):

1) плани інженерних мереж житлового (багатоквартирного) будинку на вулиці Єфремова, 22 у м. Львові;

2) проектно-кошторисну документацію на будинок на вулиці Єфремова, 22 у м. Львові;

3) схеми влаштування внутрішньо-будинкових мереж централізованого водопостачання, водовідведення, газо-, електропостачання;

4) акти державної комісії про приймання жилого будинку в експлуатацію чи інший документ, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію;

5) кошториси, описи робіт про поточний і капітальний ремонт будинку;

6) акт технічного стану будинку на момент його приймання - передачі від ЛКП «Львівський ліхтар»;

7) акти технічних оглядів будинку;

8) протоколи вимірювань опору ізоляції електромереж;

10) звіт про обстеження інженерних систем будинку;

11) план земельної ділянки з будинком та спорудами, що на ній розташовані (на АДРЕСА_2 ) виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998р. №56 (20393-98), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998р. за №393/2833;

12) паспорт будинку на вулиці Єфремова, 22 у м. Львові;

13) паспорт земельної ділянки, на якій розташований будинок та прибудинкової території;

14) планові заходи за попередній та на поточний роки, необхідні для утримання об`єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного технічного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об`єктів;

15) акти випробування, повірки й опломбування та інші технічні документи на системи, мережі, встановлені прилади, устаткування та обладнання у багатоквартирному будинку;

16) документи бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об`єктом (багатоквартирним будинком).

4. Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» (79013, Львівська область, м.Львів, вул.Коновальця, буд.27; ідентифікаційний код: 20807029) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нікос-Львів» (79013, Львівська область, м.Львів, вул.Академіка Єфремова, буд.22; ідентифікаційний код: 41689479) 2102грн. судового збору та 11200грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 ГПК України.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 07.06.2021р.

Головуючий суддя Т.Б. Фартушок