ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 913/561/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Колос І.Б., Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників:

позивача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" (далі - АТ "ОГС "Луганськгаз", позивач, скаржник) - не з`явилися,

відповідача - Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" (далі - КП "Лисичанськтепломережа", відповідач) - не з`явилися,

розглянув касаційну скаргу АТ "ОГС "Луганськгаз"

на рішення Господарського суду Луганської області від 26.01.2021 (суддя - Лісовицький Є.А.) та

постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 (головуючий - суддя Тихий П.В., судді: Сіверін В.І., Терещенко О.І.)

у справі № 913/561/20

за позовом АТ "ОГС "Луганськгаз"

до КП "Лисичанськтепломережа"

про стягнення 13 016 887,83 грн.

Історія справи

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У вересні 2020 року АТ "ОГС "Луганськгаз" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з КП "Лисичанськтепломережа" заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в загальній сумі 13 016 887,83 грн, з яких: 12 131 241,55 грн - основний борг; 646 505,77 грн - пеня; 203 762,95 грн - 3% річних; 35 377,56 грн - інфляційні втрати.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Типового договору розподілу природного газу № 09420DB58XAT016, укладеного між АТ "ОГС "Луганськгаз" в особі Лисичанського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії АТ "ОГС "Луганськгаз" та КП "Лисичанськтепломережа" шляхом підписання заяви-приєднання від 01.01.2016.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Луганської області від 26.01.2021: позов задоволено частково; стягнуто з КП "Лисичанськтепломережа" на користь АТ "ОГС "Луганськгаз" основний борг у сумі 3 631 241,55 грн, 3% річних у сумі 203 762,95 грн, інфляційні втрати в сумі 35 377,56 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 58 055,73 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

2.2. Рішення місцевого господарського суду мотивовано, зокрема, несвоєчасним здійсненням оплати відповідачем та наявністю підстав для стягнення основного боргу у сумі 3 631 241,55 грн, з урахуванням сум частково сплачених відповідачем за послуги з розподілу газу за договором. Також суд вказав, що 3% річних позивачем нараховано за відповідні періоди прострочення на суми заборгованості, які виникли за зобов`язаннями за період жовтень - грудень 2017 року, за період січень-лютий 2018 року, за період листопад - грудень 2018 року, січня, лютого, березня 2019 року, листопада, грудня 2019 року, січень - серпень 2020 року. Інфляційні нараховані за відповідні періоди прострочення на суми заборгованості, які виникли за зобов`язаннями за вже вказані періоди.

Крім того, судами встановлено, що позивач є енергопостачальною компанією, а умовами договору передбачено, що наслідком надання позивачем послуг з розподілу природного газу є можливість отримання (споживання) природного газу відповідачем. Таким чином, докази надання позивачем послуг з розподілу природного газу фактично є доказами того, що відповідачу було поставлено природний газ, який він споживав відповідно до умов договору. КП "Лисичанськтепломережа" є виробником житлово-комунальних послуг, місцем знаходженням та діяльності якого є м. Лисичанськ Луганської області. Місто Лисичанськ включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, тому на правовідносини між сторонами у цій справі розповсюджується дія Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" № 85-VIІІ, а відтак і діє мораторій на нарахування та стягнення пені.

2.3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2021: рішення Господарського суду Луганської області від 26.01.2021 у справі № 913/561/20 скасовано у частині відмови у стягнення 8 500 000,00 грн основного боргу, прийнято у цій частині нове рішення, яким провадження у справі закрито, у решті рішення залишено без змін.

2.4. Судом апеляційної інстанції здійснено перегляд рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 646 505,77 грн пені. Суд апеляційної інстанції вказав на те, що місцевим судом встановлено, що відповідачем частково оплачено заборгованість за надані послуги, у зв`язку з чим станом на дату розгляду справи заборгованість за основним боргом складала 3631241,55 грн, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому на момент ухвалення рішення судом першої інстанції заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 8 500 000,00 грн була відсутня та позивачу було відомо про цей факт, а відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд мав закрити провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі до Верховного Суду АТ "ОГС "Луганськгаз" просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 26.01.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 у справі № 913/561/20 у частині відмови у стягненні пені з КП "Лисичанськтепломережа" на користь АТ "ОГС "Луганськгаз" у розмірі 646 505,77 грн; прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу та стягнути з КП "Лисичанськтепломережа" на користь АТ "ОГС "Луганськгаз" загальну суму пені у розмірі 646 505,77 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. На обґрунтування своєї правової позиції АТ "ОГС "Луганськгаз" у поданій касаційній скарзі із посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України вказує, що, на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосування норм Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" у правовідносинах щодо надання послуг з розподілу природного газу.

4.2. При цьому скаржник зазначає, що рішення у даній справі ухвалено судами з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема статей 2, 13-15, 79, 86, 236-238 ГПК України, частини другої статті 1, статті 2 Закону України № 85-VIII "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово- комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", оскільки позивач не є енергопостачальною компанією, а діє як оператор газотранспортної системи, дія мораторію на нарахування та стягнення пені жодним чином не може бути застосована до відносин з розподілу природного газу, оскільки розповсюджується виключно на відносини з поставки природного газу.

4.3. Отже, скаржник вважає, що судами зроблено помилковий висновок про те, що АТ "ОГС "Луганськгаз" є енергопостачальною компанією та що дія мораторію не розповсюджується на спірні правовідносини.

5. Позиція відповідача у справі, викладена у відзиві на касаційну скаргу

5.1. На адресу Верховного Суду відзив на касаційну скаргу відповідача не надходив.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" в особі Лисичанського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філії АТ "ОГС "Луганськгаз" (наразі перейменовано на АТ "ОГС "Луганськгаз", Оператор ГРМ) та КП "Лисичанськтепломережа" (Споживач) укладено Типовий договір розподілу природного газу № 09420DB58XAT016 (далі - договір) шляхом підписання 01.01.2016 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

6.2. Цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (пункт 1.1 договору).

6.3. У пункті 1.2 договору визначено, що умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2018 № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

6.4. У відповідності до пункту 1.3 цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

6.5. За цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (пункт 2.1 договору).

6.6. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (пункт 2.2 договору).

6.7. Згідно з пунктом 6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

6.8. Відповідно до пункту 6.2 договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для cторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

6.9. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 6.3 договору).

6.10. Пунктом 6.4 договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

6.11. Згідно з пунктом 6.6 договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюються відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

6.12. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України (пункт 8.1 договору).

6.13. Відповідно до пункту 8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

6.14. Відповідно до пункту 12.1 договору цей договір укладається на невизначений строк.

6.15. За умовами пункту 12.3 договору цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України. На підставі договору доручення, який було укладено між АТ "Луганськгаз" та ТОВ "Луганськгаз збут", останнє уповноважене приймати на власні банківські рахунки грошові кошти, що надходять в рахунок погашення заборгованості за типовим договором від 01.01.2016 № 09420DB58XAT016.

6.16. На виконання умов договору протягом лютого - серпня 2020 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу на загальну суму 12 730 932,43 грн, що підтверджується актами надання послуг з розподілу газу: від 29.02.2020 № 259 на суму 1 776 895,33 грн, від 31.03.2020 №477 на суму 1 776 895,33 грн, від 30.04.2020 № 689 на суму 1 776 895,33 грн, від 31.05.2020 № 897 на суму 1 776 895,33 грн, від 30.06.2020 № 1103 на суму 1 776 895,33 грн, від 31.07.2020 № 1312 на суму 1 923 227,89 грн та від 31.08.2020 № 1525 на суму 1 923 227,89 грн, складеними та підписаними позивачем та відповідачем.

6.17. Позивач звернувся до господарського суду з вимогою стягнути з відповідача основний борг за період з 01.02.2020 по 31.08.2020 в сумі 12 131 241,55 грн, а також пеню за період з 11.12.2019 по 11.08.2020 в сумі 646 505,77 грн, 3% річних за загальний період з 11.11.2017 по 11.09.2020 в сумі 203762,95 грн та інфляційні втрати за загальний період з грудня 2017 року по серпень 2020 року в сумі 35377,56 грн.

6.18. Графік погашення заборгованості між сторонами не укладався.

6.19. Після відкриття провадження у цій справі відповідач частково сплатив борг за послуги з розподілу природного газу в сумі 8 500 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи. Так, за платіжним дорученням від 12.10.2020 № 1146 відповідачем сплачено за розподіл природного газу за лютий-квітень 2020 року в сумі 3 500 000,00 грн, за платіжним дорученням від 09.12.2020 № 54 - за квітень-червень 2020 року в сумі 4 000 000,00 грн, за платіжним дорученням від 30.12.2020 № 150 за червень-липень 2020 року в сумі 1 000 000,00 грн.

6.20. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи, основними видами діяльності позивача, зокрема, є: розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи та торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

6.21. Відповідно пункту 2.2.1 розділу 2 статуту позивача в редакції від 23.04.2019 основним видом діяльності товариства є розподіл та/або постачання газу: надання населенню, установам і організаціям, які фінансуються з державного і місцевих бюджетів, релігійним організаціям, промисловим споживачам та іншим суб`єктам господарювання послуг з розподілу природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ та постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ і скрапленого газу (підпункт 2.2.1.1); придбання та постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим та нерегульованим тарифом. Придбання, реалізація та постачання споживачам скрапленого газу (підпункт 2.2.1.2).

6.22. За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманою на сайті https://usr.minjust.gov.ua, основним видом економічної діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (основний).

6.23. Відповідно до статуту КП "Лисичанськтепломережа" предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії. КП "Лисичанськтепломережа" має ліцензії на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 913/561/20 за касаційною скаргою АТ "ОГС "Луганськгаз" на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

7.2. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 08.06.2021 № 29.3-02/1500 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №922/3050/20 у зв`язку з перебуванням судді Бенедисюка І.М. у відрядженні.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 08.06.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 922/3050/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Селіваненка В.П., Колос І.Б.

7.3. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.4. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Причиною подання касаційної скарги стала незгода АТ "ОГС "Луганськгаз" з відмовою у стягненні пені в сумі 646 505,77 грн, нарахованої за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором. В іншій частині судові рішення попередніх судових інстанцій, прийняті по суті цієї справи, не оскаржуються жодною із сторін, а відтак не є предметом касаційного розгляду.

8.2. За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.3. Як встановлено судами попередніх інстанцій, у зв`язку з неналежним виконанням КП "Лисичанськтепломережа" умов договору АТ "ОГС "Луганськгаз" нараховано та заявлено до стягнення у цій справі 646 505,77 грн пені.

8.4. Разом із тим 13.01.2015 прийнято Закон України № 85-VIII "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" (далі - Закон № 85-VIII), який набрав чинності 07.02.2015 і відповідно до частини другої статті 2 якого встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Метою зазначеного Закону відповідно до статті 1 є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція.

Відповідно до пояснювальної записки до проєкту Закону № 85-VIII вказаний Закон приймався з метою забезпечення конституційного права кожного на житло та на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, з огляду на незбалансовані з рівнем доходів основної маси населення ціни на енергоносії та тарифи на житлово-комунальні послуги, та, враховуючи проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях, законопроєктом передбачається запровадження мораторію на примусову реалізацію житла, примусове відключення від мереж житлово-комунальних послуг, заборону нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги громадянами, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях.

8.5. У Законі України "Про енергозбереження" визначено, що: енергозбереження - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; паливно-енергетичні ресурси - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

8.6. За змістом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності КП "Лисичанськтепломережа" (відповідача) є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Відповідно до статуту Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії.

КП "Лисичанськтепломережа" здійснює свою господарську діяльність у м. Лисичанську Луганської області, яке належить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р.

Отже, як установили суди попередніх інстанцій, КП "Лисичанськтепломережа" є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг і здійснює свою господарську діяльність у м. Лисичанську Луганської області, яке належить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

8.7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору розподілу природного газу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

За приписами пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи, основними видами діяльності позивача, зокрема, є: розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи та торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

Відповідно до пункту 2.2.1 розділу 2 статуту позивача в редакції від 23.04.2019 основним видом діяльності товариства є розподіл та/або постачання газу: надання населенню, установам і організаціям, які фінансуються з державного і місцевих бюджетів, релігійним організаціям, промисловим споживачам та іншим суб`єктам господарювання послуг з розподілу природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ та постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ і скрапленого газу (підпункт 2.2.1.1); придбання та постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим та нерегульованим тарифом. Придбання, реалізація та постачання споживачам скрапленого газу (підпункт 2.2.1.2).

Відповідно до пункту 3.1 договору санкціонований відбір природного газу з газопостачальної системи здійснюється споживачем за наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності заборгованості за цим договором.

За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 5.1 укладеного договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

У відповідності до пункту 5.2 договору визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.

За визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача.

Згідно з пунктом 5.3 договору за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі газорозподільних систем.

Порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахувань вимог цього договору (пункт 5.4 договору).

З огляду на викладене Верховний Суд доходить висновку, що можливість споживання такого енергетичного ресурсу, як природний газ напряму залежить від надання послуг з розподілу природного газу оператором ГРМ, який є суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює свою діяльність, суть якої полягає зокрема і в забезпеченні можливості споживання/використання природного газу споживачем.

Здійснивши аналіз умов договору, можна дійти висновку про те, що умовами договору передбачена залежність виконання цього договору (розподілу природного газу) від існування договору постачання природного газу, що вказує на їх взаємопов`язаність та взаємозалежність. Відтак споживання енергетичних ресурсів (природного газу) споживачем неможливе без укладення договору про розподіл природного газу.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції не вбачає порушень норм права судами попередніх інстанцій щодо визначення АТ "ОГС "Луганськгаз" як енергопостачальної компанії у розумінні статті 2 Закону № 85-VIII.

8.8. Суд касаційної інстанції також звертає увагу не те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, проте не є і не може бути джерелом збагачення кредитора, а сплата надмірно великих штрафних санкцій зачіпатиме не лише майнові інтереси відповідача, а й, зокрема, можливість вчасного та якісного надання населенню відповідних послуг.

Сплата житлово-комунальних послуг, що надаються у районі проведення антитерористичної операції, значною мірою залежить від сплати виробником житлово-комунальних послуг платежів за споживання ним енергетичних ресурсів (розмірів всіх складових платежів, які є необхідними для споживання енергетичних ресурсів), які ним використовуються для надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, враховуючи основну мету прийняття Закону № 85-VIII, його спрямованість та те, що КП "Лисичанськтепломережа" є підприємством - виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, що надає такі послуги у районі проведення антитерористичної операції та використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам, суд касаційної інстанції не вбачає неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм Закону № 85-VIII.

8.9. З огляду на наведене Верховний Суд відхиляє як необґрунтовані вказані в касаційній скарзі доводи АТ "ОГС "Луганськгаз" про те, що норми Закону № 85-VIII не підлягають застосуванню до позивача у справі, оскільки він не був і не є енергопостачальною компанією.

8.10. Таким чином, встановивши, що АТ "ОГС "Луганськгаз" є енергопостачальною компанією, а КП "Лисичанськтепломережа" є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, суди попередніх інстанції дійшли обґрунтованого та неспростованого позивачем висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, мораторію, який встановлено частиною другою статті 2 Закону.

8.11. Доводи касаційної скарги АТ "ОГС "Луганськгаз" про безпідставне застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин сторін частини другої статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", оскільки позивач не є енергопостачальною компанією, - спростовуються вищевикладеним, а тому відхиляються Судом як безпідставні.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Звертаючись з касаційною скаргою, АТ "ОГС "Луганськгаз" не спростувало наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довело такого неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права, яке тягло б за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих судових рішень.

9.2. З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а прийнятих у справі судових актів - без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Судові витрати

10.1. Понесені АТ "ОГС "Луганськгаз" у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на АТ "ОГС "Луганськгаз" , оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області від 26.01.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 у справі № 913/561/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Колос

Суддя В. Селіваненко