ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.05.2021 Справа № 920/1075/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючого судді Джепи Ю.А., судді Котельницької В.Л. та судді Заєць С.В. за участі секретаря судового засідання Галашан І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1075/19 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Сумської міської ради (40030, м. Суми, м-н Незалежності, 2, код 23823253),

до відповідачів: 1) Приватного виробничо-комерційного малого підприємства «АГРО» (40035, м. Суми, вул. Харківська, буд. 5, код 13995763),

2) Приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Тамари Анатоліївни (40000, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, буд. 25/1),

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунального підприємства «Паркінг» Сумської міської ради (40022, м. Суми, вул. Горького, 21, код 38523128),

та за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Сумської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (40000, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 98, кв. 4, код 23826116),

про скасування державної реєстрації,

за участю представників сторін:

позивача: Заїка І.В. за довіреністю від 27.12.2019 № 2469/03.0202-08,

відповідачів: 1) Грицик Г.О. згідно ордеру від 21.01.2021 серії ВІ № 1030395,

2) не з`явився,

3) Грицик Г.О. згідно ордеру від 25.01.2021 серії ВІ № 1030687,

4) адвокат Нємцев В.А. за довіреністю від 08.10.2019 № 239, керівник Мисік П.Є.

третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

23.10.2019 до Господарського суду Сумської області з позовною заявою від 22.08.2019 № 383/19юр звернулась Сумська міська рада, відповідно до якої просить скасувати державну реєстрацію прав власності за Приватним виробничо-комерційним малим підприємством «Агро» на об`єкт нерухомого майна - автостоянку № 3 «Пролісок» адреса: м. Суми, вулиця Прокоф`єва, будинок б/№, реєстраційний номер: 101, номер запису про право власності: 30375478 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45614967 від 20.02.2019); судові витрати покласти на першого відповідача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що державна реєстрація прав (запис про право власності, індексний номер: 30375478) здійснено з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та всупереч Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016).

У позовні заяві представник позивача просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради (вул. Горького, буд. 21, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 38523128), посилаючись на те, що рішення уданій справі матиме вплив на права та інтереси останнього.

Окрім наведеного у позовній заяві позивач зазначає, що ним понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн, які сплачені Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (код 40456009) як розпорядником бюджетних коштів територіальної громади м. Суми.

Ухвалою від 28.10.2019 постановлено, зокрема, прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі № 920/1079/19 у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначити підготовче засідання на 10.12.2019, 12:30; залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради (вул. Горького, буд. 21, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 38523128).

02.12.2019 від позивача до суду надійшли письмові пояснення від 28.11.2019 № 530/19 юр, де представник позивача наводить обгрунтування щодо сплати судового збору Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.

Представники першого відповідача подав клопотання від 09.12.2019 № 253, в якому просить суд зобов`язати позивача направити на адресу першого відповідача копію позовної заяви, на підставі якої було відкрито провадження у даній справі, встановити першому відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позов, а також відкласти підготовче засідання.

Представник третьої особи у письмових поясненнях від 10.12.2019 б/н (вх. № 10196) проти задоволення позову не заперечував.

Ухвалою від 10.12.2019 у справі № 920/1075/19 судом постановлено, зокрема, продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та відкласти підготовче засідання на 23.01.2020, 10:00.

22.01.2020 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог та залучення третьої особи від 22.01.2020 № 52/20 юр, відповідно до якої просить суд скасувати запис про право власності номер запису: 30375478) за Приватним виробничо-комерційним малим підприємством «АГРО» на об`єкт нерухомого майна автостоянка № 3 «Пролісок», адреса: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд б/н, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45914967 від 20.02.2019 13:32:39, приватний нотаріус Бурбика Тамара Анатолівна, Сумський міський нотаріальний округ, Сумська область), а також прийняти збільшення позовних вимог та скасувати запис про право власності (номер запису: 28582762) за Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів на об`єкт нерухомого майна - автостоянку № 3 «Пролісок», адреса: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд б/н, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень(з відкриттям розділу, індексний номер: 34722088 від 27.10.2018 09:24:58, Медведська Олеся Алейзівна, комунальне підприємство «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради, Сумська область), а також залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сумську обласну організацію Всеукраїнської спілки автомобілістів (40000, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 98, кв. 4, код 23826116.

Крім наведеного представником позивача подано до суду клопотання від 22.01.2020 № 53/20юр про витребування доказів, відповідно до якого останній просить суд витребувати від Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» (м. Суми, вул. Горького, 21) документи, що містяться в матеріалах реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101, автостоянка № 3 «Пролісок», адреса: Сумська область, м. Суми, вул. Прокоф`єва. Буд. б/№, в тому числі:

- із запису про право власності: 30375478: рішення про державну

реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45614967 від 20.02.2019,13:32:39, приватний нотаріус Бурбика Тамара Анатоліївна, Сумський міський нотаріальний округ. Сумська область;

- із запису про право власності: 28582762: 1) Довідка - характеристика об`єкту нерухомого майна, серія та номер: 108/18, виданий 03.09.2018, видавник: ФОП Риб`якова О.М.; 2) Довідка про балансову вартість об`єкту, серія та номер: б/н, виданий 03.09.2018, видавник: СОО ВСА; 3) Рішення Сумської міської Ради, серія та номер: б/н, виданий 28.04.1999, видавник: Сумська міська Рада; 4) Лист щодо будівництва автостоянок, серія та номер: 45-65/3708-10, виданий 29.11.1985, видавник: Державний плановий Комітет Української РСР; 5) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43722088 від 27.10.2018.

Представники першого відповідача подав відзив від 02.01.2020 № 259/03, в якому проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45614967 від 20.02.2019 прийняте на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2019 № 733, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., що передбачено приписами пункту 1) частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; а також повідомляє суд про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які перший відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також представник першого відповідача подав клопотання від 23.01.2020 № б/н (вх. № 325к) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі 920/456/19, яка розглядається Північним апеляційним господарський судом.

Ухвалою суду від 23.01.2020 у справі № 920/1075/19 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.01.2020, визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя - Джепа Ю.А., судді: Котельницька В.Л., Заєць С.В.

Ухвалою від 31.01.2020 у справі № 920/1075/19 судом постановлено призначити підготовче засідання та розгляд клопотання представника позивача про збільшення позовних вимог та залучення третьої особи від 22.01.2020 № 52/20 юр, клопотання від 22.01.2020 № 53/20 юр про витребування доказів, а також клопотання представника першого відповідача від 23.01.2020 № б/н про зупинення провадження у справі на 04.03.2020, 10:30.

31.01.2020 представник першого відповідача Немцев В.А. подав заперечення від 31.01.2020 № 10/2020-10 на заяву позивача про збільшення позовних вимог, відповідно до якої проти її задоволення заперечує, оскільки вважає, що позивачем у заяві про збільшення позовних вимог фактично висунуто нову позовну вимогу.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.03.2020 у справі № 920/1075/19 постановлено, зокрема, в заяві представника позивача від 22.01.2020 № 52/20юр про уточнення та збільшення позовних вимог та залучення третьої особи в частині збільшення та уточнення позовних вимог відмовити; залучити до участі у справі Сумську обласну організацію Всеукраїнської спілки автомобілістів (40000, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 98, кв. 4, код 23826116) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача; клопотання представника позивача про витребування доказів від 22.01.2020 № 53/20 юр задовольнити частково; витребувати у Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» (м. Суми, вул. Горького, 21) документи, що містяться в матеріалах реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101, автостоянка № 3 «Пролісок», адреса: Сумська область, м. Суми, вулиця Прокоф`єва, будинок б/№ із запису про право власності: 30375478: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45614967 від 20.02.2019 13:32:39, приватний нотаріус Бурбика Тамара Анатоліївна, Сумський міський нотаріальний округ, Сумська область; клопотання представника відповідача від 23.01.2020 № б/н про зупинення провадження у справі № 920/1075/19 задовольнити частково; провадження у справі № 920/1075/19 зупинити до набрання законної сили рішенням у справі № 920/874/19.

18.03.2020 на виконання вимог суду разом із супровідним листом від 17.03.2020 № 14.01-12/2150 Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» надіслано до суду матеріали реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 03.03.2020 у справі № 920/874/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у цій справі, ухвалено у позові відмовити.

Ухвалою суду від 17.12.2021 постановлено провадження у справі № 920/1075/19 поновити та призначити підготовче засідання на 27.01.2021, 12:00 з повідомленням учасників справи.

У підготовчому засіданні 27.01.2021 судом оголошено перерву до 08.02.2021, 12:30.

Ухвалою від 29.01.2021 у справі № 920/1045/19 судом постановлено повідомити позивача та другого відповідача про дату, час і місце підготовчого засідання, призначеного на 08.02.2021, 12:30.

03.02.2021 від першого відповідача до суду надійшли письмові пояснення № 3 від 03.02.2021 (вх. №1003/21), в яких він просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивач у позовній заяві не посилається на жодну обставину, яка б свідчила про порушення вимог чинного законодавства під час проведення державної реєстрації за ПВКМП «Агро» права власності на майно автостоянки № 3 «Пролісок» та не надає жодних доказів щодо таких обставин.

08.02.2021 від третьої особи на стороні відповідача надійшли письмові пояснення (вх. №1108/21), в яких просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки під час проведення реєстраційних дій нотаріусом було дотримано вимоги законодавства України. Крім того, представник третьої особи наголошував на тому, що позивач не є власником нерухомого майна, реєстрація права якого оскаржується, тому підстав для захисту цих прав немає.

У підготовчому засіданні 08.02.2021 судом оголошено перерву до 15.02.2021, 11:00.

Ухвалою від 09.02.2021 у справі № 920/1045/19 судом постановлено повідомити третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача та другого відповідача про дату, час і місце підготовчого засідання, призначеного на 15.02.2021, 11:00.

12.02.2021 від позивача надійшли письмові пояснення №141/21 юр від 12.02.2021 (вх. №1529/21) з додатковим обґрунтуванням позиції по справі.

У підготовчому засіданні 15.02.2021 судом оголошено перерву до 24.02.2021, 12:15.

Ухвалою від 16.02.2021 у справі № 920/1045/19 судом постановлено повідомити третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача та другого відповідача про дату, час і місце підготовчого засідання, призначеного на 24.02.2021, 12:15.

24.02.2021 від третьої особи на стороні відповідача надійшли письмові пояснення (вх. №1976/21) надійшли додаткові письмові пояснення у справі, в яких представник зазначив про те, що позивачем у письмових поясненнях неправомірно зазначено про законність використання земельних ділянок КП «Паркінг» Сумської міської ради, а також наголошував на тому, що договори оренди земельних ділянок, укладені у 2011 році з Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів, в силу приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі» є продовженими через відсутність заперечень орендодавця щодо продовження строку оренди.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд ухвалою від 24.02.2021 постановив закрити підготовче провадження у справі № 920/1075/19 та призначити справу до судового розгляду по суті на 05.04.2021, 11:00.

Ухвалою від 15.03.2021 у справі № 920/1075/19 судом постановлено призначити розгляд справи по суті на 19.04.2021, 11:00.

16.04.2021 від позивача до суду надійшла заява від 16.04.2021 № 341/21 юр про зупинення провадження у справі до набранням законної сили рішенням у справі № 920/346/21, порушеної за позовом Сумської міської ради до Приватного виробничо-комерційного малого підприємства «АГРО» та приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Тамари Анатоліївни про скасування державної реєстрації.

19.04.2021 розгляд зазначеної справи не відбувся у зв`язку з лікарняним судді-члена судової колегії Котельницької В.Л., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 32 Господарського процесуального кодексу України справа розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 32 ГПК України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

У зв`язку виходом на роботу судді-члена судової колегії Котельницької В.Л., враховуючи положення частини тринадцятої статті 32 ГПК України, суд ухвалою ві 27.04.2021 призначив справу № 920/1075/19 до розгляду по суті на 24.05.2021, 12:00 з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання.

Представник позивача в судове засідання по суті 24.05.2021 з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники першого відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі.

Представник другого відповідач в судове засідання по суті не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні по суті проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи на стороні позивача в судове засідання по суті не з`явився, ухвала суду від 27.04.2021 повернулась на адресу суду з відміткою на поштовому конверті «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань третю особу Комунальне підприємство «Паркінг» Сумської міської ради (ідентифікаційний код 38523128) зареєстровано за адресою: вул. Горького, буд. 21, м. Суми, 40022.

Згідно з пунктами 4, 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 за № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Таким чином, третя особа на стороні позивача вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи Господарським судом Сумської області.

Згідно зі статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання для розгляду даної справи по суті та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою від 24.05.2021 у справі № 920/1075/19 судом постановлено відмовити у задоволенні заяви позивача від 16.04.2021 № 341/21 юр про зупинення провадження у цій справі до набранням законної сили рішенням у справі № 920/346/21, порушеної за позовом Сумської міської ради до Приватного виробничо-комерційного малого підприємства «АГРО» та приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Тамари Анатоліївни про скасування державної реєстрації.

Судовий процес на виконання статті 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні по суті 24.05.2021 на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

Сумська міська рада у позовній заяві посилається на те, що за територіальною громадою м. Суми зареєстровано об`єкт нерухомого майна, а саме громадський будинок (стоянка автотранспорту «Пролісок), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41035375 від 11.05.2018), за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. 16/1, розміщена на земельній ділянці комунальної власності площею 0,3345 га, кадастровий номер: :05:001:0062.

Вищезазначений об`єкт нерухомого майна є комплексом будівель і споруд, що використовуються Комунальним підприємством «ПАРКІНГ» Сумської міської ради (третя особа на стороні позивача), як стоянка автомобільного транспорту № 3 «Пролісок».

Позивач вказує, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за першим відповідачем також зареєстроване право власності на автостоянку № 3 «Пролісок», тобто в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься два реєстраційних записи на одне і теж майно, а саме:

- об`єкт нерухомого майна № 101, зареєстрований за територіальною громадою м. Суми;

- об`єкт нерухомого майна № 101, зареєстрований за першим відповідачем у справі.

На думку позивача, реєстрація права власності за ПВКМП «АГРО» порушує права територіальної громади м. Суми як власника, оскільки остання позбавляється можливості ефективного використання комунального майна, оскільки право власності ставиться під сумнів ПВКМП «АГРО», що створює стан правової невизначеності для позивача, що і зумовлює необхідність звернутися до суду за захистом прав територіальної громади м. Суми.

Сумська міська рада вважає, що за рішенням суду рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна №101 за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. б/№, зареєстрований за ПВКМП «Агро» підлягає скасуванню, оскільки реєстраційні дії приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. проведено з порушенням вимог статей 24 та 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» та всупереч Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868 (далі - Порядку державної реєстрації).

Такі свої твердження позивач обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. вчинені реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна на підставі документів, які не відповідають переліку документів для державної реєстрації права власності та інших речових прав, визначених у статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та у пунктах 40 - 76 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім того позивач зазначає, що всупереч вимогам пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. при здійсненні всіх вищеописаних реєстраційних дій не перевірена наявність у заявника документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, який обов`язково подається для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна.

На підставі викладеного позивач стверджує, що здійснення приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. реєстраційних дій щодо автостоянок в м. Суми, які вже були зареєстровані за територіальною громадою м. Суми створило умови для захоплення комунального майна, чим порушено права та законні інтереси територіальної громади м. Суми на володіння, користування та розпорядження комунальною власністю.

Суд об`єктивно оцінивши надані позивачем у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав наведених у позові з огляду на наступне.

Згідно статті 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 2 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

Вимогами частини першої статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності визначений в частині першій статті 317 цього ж Кодексу, якою передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 названого Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин першої, другої статті 386 цього Кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзац 3 частини другої статті 331 ЦК України).

Відповідно до часини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» загальною засадою державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини першої статті 4 вищезазначеного Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною другою статті 5 цього ж Закону визначено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Згідно частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV (далі Закон № 1952-ІV) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 10 цього Закону визначено, що при здійсненні державної реєстрації, державний реєстратор повинен був встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1952-ІV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводяться в такому порядку: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону № 1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;...

Згідно із частино першою статті 11 Закону № 1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Статтею 24 цього ж Закону державний реєстратор відмовляє в державній реєстрації прав та обтяжень уразі якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною першою статті 37 Закону № 1952-ІV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано (висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16).

Питання державної реєстрації прав та їх обтяжень не є дискреційними повноваженнями державного реєстратора, оскільки останній приймає лише одне з рішень щодо державної реєстрації (вчинення реєстрації, відмова в її проведенні, зупинення розгляду) відповідно до встановлених обставин, і не має права розсуду.

Наведеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.12.2019 у справі № 816/2175/16.

Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 915/127/18.

Про відсутність підстав відступати від цього рішення зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 802/1340/18-а.

Згідно з частиною четвертою статті 147 ГК України право власності та інші майнові права суб`єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу.

Пункт 1 частини другої статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються визнання наявності або відсутності прав.

Згідно із частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553), далі - Порядок.

Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 41 Порядку (у редакції чинній на дату проведення реєстраційних дій), для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Згідно частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною третьою статті 331 ЦК України визначено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Зі змісту доданої позивачем до позовної заяви Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 162353057 від 05.04.2019 слідує, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45614967 від 20.02.2019 прийняте на підставі договору купівлі-продажу № 733 від 20.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., що передбачено приписам п. 1) ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

У пункті 1.3 вищезазначеного договору купівлі-продажу міститься застереження про те, що право власності на відчужуване нерухоме майно у продавця підтверджується Витягом з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 27.10.2018 Комунальним підприємством «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Сумської області, номер запису про право власності 28582762, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з приписами частини п`ятої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Звертаючись до суду із позовом у цій справі, позивач не посилається на те, що на момент проведення оскаржуваної реєстраційної дії державна реєстрація права власності на майно автостоянки № 3 «Пролісок» за попереднім власником - Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів, була скасована у встановленому законом порядку, та ніяких доказів щодо такого скасування не надає.

Згідно з приписами частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина перша статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка була чинна на момент вчинення оскаржуваних дій) містила 11 окремих підстав, за яких державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено. При цьому позивач у своїй позовній заяві не посилається на жодну із конкретних підстав, передбачених ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та не надає доказів щодо існування таких підстав.

Так само ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить перелік з 15 підстав для державної реєстрації права власності та інших речових прав. крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, серед яких укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат.

При цьому позивач при обґрунтуванні своїх вимог не вказує у чому саме полягає порушення вимог статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при проведенні оскаржуваної реєстраційної дії, доказів такого порушення не надає.

Наведене вище свідчить про безпідставність посилання позивача на порушення приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. вимог ст. 24 та ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень при проведенні первинних реєстраційних дій, як на підставу для скасування рішення про реєстрацію права власності за першим відповідачем з підстав зазначених у позовній заяві.

Стосовно посилань позивача на недотримання приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. вимог пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень при здійсненні всіх вищеописаних реєстраційних дій в частині перевірки наявності у заявника документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, який обов`язково подається для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна суд зазначає наступне.

Як правильно зазначає позивач у своїй позовній заяві, вимоги пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень поширюються на випадки для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, яка проводиться на підставі документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна та документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

При цьому предметом оскарження у даній справі є рішення про реєстрацію за першим відповідачем права власності на нерухоме майно, набуте на підставі договору купівлі-продажу, тобто об`єктом нерухомого майна, реєстрація права власності на який оскаржується, не є новозбудоване нерухоме майно, а тому на державну реєстрацію прав власності на таке майно, що спростовує наведені вище доводи позивач.

Як встановлено судом в провадженні Господарського суду Сумської області перебуває справа № 920/874/19, предметом позову у цій справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу автостоянки № 3 «Пролісок» укладеного 20.02.2019 між Приватним виробничо-комерційним малим підприємством «Агро» та Сумською обласною організацією всеукраїнської спілки автомобілістів, на підставі якого здійснено державну реєстрацію прав власності за Приватним виробничо-комерційним малим підприємством «Агро» на об`єкт нерухомого майна автостоянка № 3 «Пролісок» адреса: м. Суми, вул. Прокоф`єва, будинок б/№, реєстраційний номер: 101, номер запису про право власності: 30375478, що є предметом спору у даній справі.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 03.03.2020 року у справі № 920/874/19 у позові відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 920/874/19 ухвалено апеляційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 03.03.2020 у справі № 920/874/19 залишити без змін.

Отже, договір купівлі-продажу автостоянки № 3 «Пролісок» укладений 20.02.2019 Приватним виробничо-комерційним малим підприємством «Агро» та Сумською обласною організацією всеукраїнської спілки автомобілістів на підставі якого проведено реєстраційні дії є чинним. Доказів зворотнього позивачем суду не надано.

Також суд вважає необгрунованими твердження позивача про здійснення приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. реєстраційних дій щодо автостоянок в м. Суми, які вже були зареєстровані за територіальною громадою м. Суми, оскільки згідно з наданою позивачем Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 162353057 від 05.04.2019 за ПВКМП «АГРО» реєструвалося право власності на нерухоме майно за адресою м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. б/н, тоді як згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 162346179 від 05.04.2019 року за Сумською міською радою зареєстроване право власності на майно за адресою м. Суми, вул. Прокоф`єва, будинок 16/1. Зазначені розбіжності не дають можливості ідентифікувати майно під час реєстрації права власності на нього.

Відповідно до положень частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 920/874/19 згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.10.2018 № 142984200 за Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів, зареєстроване право власності на автостоянку № 3 «Пролісок» за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. б/н, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Таким чином, вищевикладеним спростовується порушення другим відповідачем приписів статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень», на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог.

При посвідченні оспорюваних договорів купівлі-продажу нотаріусом (другим відповідачем) були виконані вимоги п.п. 2.1 п. 2 Глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме перевірено відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту нерухомого майна, яке є предметом договорів купівлі-продажу.

Крім того, пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на порушення якого посилається позивач, встановлює перелік документів для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна.

Ті обставини, що право власності на нерухоме майно, реєстрація якого є предметом оскарження у цій справі, набувалося на підставі договору купівлі-продажу, у встановленому порядку було зареєстроване за попереднім власником (продавцем), належним чином доводять, що таке майно не є новозбудованим, а тому при реєстрації прав на таке майно не застосовуються приписи пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Як наслідок, при вчиненні оскаржуваних реєстраційних дій не могли бути порушені вимоги пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та необгрунтованістю з підстав зазначених у позові.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в задоволенні його позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано суддями 03 червня 2021 року.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Суддя В.Л. Котельницька

Суддя С.В. Заєць