РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021Справа № 910/18288/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА"

до Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА"

про стягнення 856 660,62 грн

Представники сторін:

від позивача: Севрук В.О.,

від відповідача: Яговдік С.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" до Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" про стягнення 838 278,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № УМТЗ-18-128/3 від 04.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/18288/20, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

07.12.2020 через відділ діловодства суду позивач подав заяву про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 прийнято до розгляду Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог у справі № 910/18288/20 до 856 660,62 грн.

29.12.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

29.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

11.01.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу.

16.01.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності та заява щодо витрат на надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2021сСправу №910/18288/20 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 15.02.2021.

В підготовче засідання 15.02.2021 з`явився представник позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив відкласти підготовче засідання на 17.03.2021.

22.03.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

12.03.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

В підготовче засідання 17.03.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, оголосити в підготовчому засіданні перерву до 12.04.2021, встановити відповідачу у строк протягом 5 днів з дня отримання додаткових пояснень та заяви про стягнення витрат на правничу допомогу надати письмові пояснення щодо даних документів позивача.

22.03.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

В підготовче засідання 12.04.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 28.04.2021.

26.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

В судове засідання 28.04.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 31.05.2021.

05.05.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 26 200,00 грн.

21.05.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 26 200,00 грн.

В судовому засіданні 31.05.2021 представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 31.05.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.04.2018 між Державним підприємством "ЗАВОД 410 ЦА" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" (продавець) укладено Договір поставки № УМТЗ-18-128/3 (надалі також - Договір), згідно з п. 1.1. якого продавець зобов`язується протягом строку дії Договору поставити покупцю товари, зазначені в п. 1.3 цього Договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.3 Договору, найменування товару: радіоелектронне обладнання, Код ДК 021:2015 - 34741000-3 «Обладнання для повітряних летальних апаратів».

Загальна ціна цього Договору на момент його укладення складає: 19 008,00 грн, у тому числі ПДВ 20%: 3 18,00 грн. (п. 3.1 Договору)

Як встановлено у п. 4.1 Договору, розрахунки проводяться наступним шляхом:

- покупець направляє постачальнику (факсимільним зв`язком або електронною поштою) заявку на поставку партії товару в рамках Специфікацій, які є невід`ємними додатками до даного договору.

- постачальник передає покупцю рахунок для оплати замовленої продукції.

- покупець згідно рахунку в рамках Специфікацій (Додатків), проводить платіж, умови зазначаються в кожній Специфікації окремо.

За приписами пунктів 5.1-5.6 Договору, строк поставки партії товару буде вказано в кожній Специфікації окремо. Місце поставки (передачі) партії товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо. Умови поставки товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо. Поставка товарів здійснюється окремими партіями згідно з заявкою Покупця, переданою факсимільним зв`язком, або електронною поштою у рамках Специфікацій, яка є невід`ємною частиною цього Договору (далі - Специфікації). Постачальник здійснює поставку кожної партії товару з додаванням необхідної документації на товар (податкова накладна, видаткова накладна, паспорт (сертифікат) якості на товар). Право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходять від Постачальника до Покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів.

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами. (п. 10.1 Договору).

В подальшому сторонами Договору неодноразово укладалися Додаткові угоди до Договору, якими вносилися зміни у п.3.1 Договору щодо ціни Договору, а саме: № 1 від 03.05.2018, № 2 від 21.05.2018, № 3 від 04.06.2018, № 4 від 06.06.2018, № 5 від 11.06.2018, № 6 від 01.10.2018, № 7 від 18.11.2018.

На виконання умов Договору сторонами було підписано ряд Специфікацій, а саме: № 1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8.

У Специфікації № 1 умови оплати визначено так: 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «ЗАВОД 410 ЦА», з відстрочкою платежу 15 банківських днів.

Специфікаціями №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 умови оплати визначено так: 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «ЗАВОД 410 ЦА», з відстрочкою платежу 14 банківських днів.

На підтвердження виконання умов Договору позивач надав видаткові накладні № РН-0000751 від 25.04.2018 на суму 19 008,00 грн, № РН-0000943 від 31.05.2018 на суму 18 241,22 грн, № РН-0000998 від 08.06.2018 на суму 17 435,40 грн, № РН-0001023 від 11.06.2018 на суму 27 169,52 грн, № РН-0001047 від 13.06.2018 на суму 4978,51 грн, № РН-0001371 від 16.07.2018 на суму 11 840,64 грн, № РН-0000970 від 04.06.2018 на суму 58 016,59 грн, № РН-0000984 від 06.06.2018 на суму 8836,18 грн, № РН-0001024 від 11.06.2018 на суму 5216,58 грн, № РН-0001048 від 13.06.2018 на суму 10 578,41 грн, № РН-0001521 від 03.08.2018 на суму 35 439,89 грн, № РН-0001554 від 07.08.2018 на суму 70 879,78 грн, № РН-0001026 від 11.06.20148 на суму 9471,26 грн, № РН-0000945 від 31.05.2018 на суму 1037,71 грн, № РН-0000999 від 08.06.2018 на суму 14 960,36 грн, № № РН-0001025 від 11.06.2018 на суму 856,10 грн, № 0001089 від 18.06.2018 на суму 879,36 грн, № РН-0001215 від 03.07.2018 на суму 684,11 грн, № РН-0001276 від 06.07.2018 на суму 131,62 грн, № РН-0001522 від 03.08.2018 на суму 274,34 грн, № РН-0001466 від 27.07.2018 на суму 29 232,00 грн, № РН-0001668 від 20.08.2018 на суму 2720,06 грн, № РН-0001710 від 23.08.2018 на суму 1877,47 грн, № РН-0001707 від 23.08.2018 на суму 1446,54 грн, № РН-0001748 від 29.08.2018 на суму 1425,20 грн, № РН-0001855 від 14.09.2018 на суму 1644,53 грн, № РН-0002021 від 05.10.2018 на суму 759,35 грн, № РН-0001749 від 29.08.2018 на суму 3534,84 грн, № РН-0001856 від 14.09.2018 на суму 856,93 грн, № РН-02242 від 20.11.2018 на суму 188,32 грн, № РН-001896 від 29.10.2018 на суму 206 473,94 грн, № РН-0000167 від 19.02.2019 на суму 117 996,72 грн, № РН-0000688 від 18.04.2018 на суму 5587,44 грн, № РН-0000690 від 18.04.2018, № 0000439 від 04.04.2018 на суму 5587,44 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач не здійснив оплату поставленого позивачем товару за Договором у повному обсязі на суму 698 578,31 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача борг у розмірі 698 578,31 грн, 3% річних у розмірі 44 296,42 грн, інфляційні у розмірі 64 885,42 грн та штраф у розмірі 48 900,48 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що у відповідача відсутні підстави для здійснення оплати у зв`язку з відсутністю доказів проходження товаром процедури вхідного контролю у встановленому порядку, а також порушення позивачем умов Договору в частині надання обов`язкових підтверджуючих документів, які підтверджують якість, комплектність, та відповідність товару вимогам підприємства-виробника. Також, позивачем долучені до позову видаткові накладні на загальну суму 325 878,47 грн, які стосуються інших договорів. Крім того, відповідач заявив про застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо нарахованого штрафу та відмовити у його задоволенні.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження поставки товару відповідачу за договором позивач надав до суду в копіях видаткові накладні № РН-0000751 від 25.04.2018 на суму 19 008,00 грн, № РН-0000943 від 31.05.2018 на суму 18 241,22 грн, № РН-0000998 від 08.06.2018 на суму 17 435,40 грн, № РН-0001023 від 11.06.2018 на суму 27 169,52 грн, № РН-0001047 від 13.06.2018 на суму 4978,51 грн, № РН-0001371 від 16.07.2018 на суму 11 840,64 грн, № РН-0000970 від 04.06.2018 на суму 58 016,59 грн, № РН-0000984 від 06.06.2018 на суму 8836,18 грн, № РН-0001024 від 11.06.2018 на суму 5216,58 грн, № РН-0001048 від 13.06.2018 на суму 10 578,41 грн, № РН-0001521 від 03.08.2018 на суму 35 439,89 грн, № РН-0001554 від 07.08.2018 на суму 70 879,78 грн, № РН-0001026 від 11.06.2018 на суму 9471,26 грн, № РН-0000945 від 31.05.2018 на суму 1037,71 грн, № РН-0000999 від 08.06.2018 на суму 14 960,36 грн, № РН-0001025 від 11.06.2018 на суму 856,10 грн, № 0001089 від 18.06.2018 на суму 879,36 грн, № РН-0001215 від 03.07.2018 на суму 684,11 грн, № РН-0001276 від 06.07.2018 на суму 131,62 грн, № РН-0001522 від 03.08.2018 на суму 274,34 грн, № РН-0001466 від 27.07.2018 на суму 29 232,00 грн, № РН-0001668 від 20.08.2018 на суму 2720,06 грн, № РН-0001710 від 23.08.2018 на суму 1877,47 грн, № РН-0001707 від 23.08.2018 на суму 1446,54 грн, № РН-0001748 від 29.08.2018 на суму 1425,20 грн, № РН-0001855 від 14.09.2018 на суму 1644,53 грн, № РН-0002021 від 05.10.2018 на суму 759,35 грн, № РН-0001749 від 29.08.2018 на суму 3534,84 грн, № РН-0001856 від 14.09.2018 на суму 856,93 грн, № РН-02242 від 20.11.2018 на суму 188,32 грн, № РН-001896 від 29.10.2018 на суму 206 473,94 грн, № РН-0000167 від 19.02.2019 на суму 117 996,72 грн, № РН-0000688 від 18.04.2018 на суму 5587,44 грн, № РН-0000690 від 18.04.2018 на суму 8899,39 грн, а загалом на суму 698 578,31 грн. Ці документи оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін.

Також на підтвердження позовних вимог позивачем подано рахунки-фактури та експрес-накладні ТОВ «Нова пошта» щодо відправки товару на адреси відповідача.

Відповідач в свою чергу фактично отримання товару за вказаними накладними не заперечує, однак, вказує, що частина зазначених накладних складена за договорами № УМТЗ-17/199/2 від 25.09.2017 та № УМТЗ-18-156/2 від 07.05.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, серед описаних видаткових накладних дійсно наявні такі, в яких міститися посилання на договір № УМТЗ-17/199/2 від 25.09.2017 (№ РН-0000943 від 31.05.2018, № РН-0000998 від 08.06.2018, № РН-0001023 від 11.06.2018, № РН-0001047 від 13.06.2018, № РН-0001371 від 16.07.2018, № РН-0000970 від 04.06.2018, № РН-0000984 від 06.06.2018, № РН-0001024 від 11.06.2018, № РН-0001048 від 13.06.2018, № РН-0001521 від 03.08.2018, № РН-0001554 від 07.08.2018, № РН-0001026 від 11.06.2018, № РН-0000945 від 31.05.2018, № РН-0000999 від 08.06.2018, № РН-0001025 від 11.06.2018, № 0001089 від 18.06.2018, № РН-0001215 від 03.07.2018, № РН-0001276 від 06.07.2018) та на договір № УМТЗ-18-156/2 від 07.05.2018 (видаткова накладна № РН-0001466 від 27.07.2018).

Однак, суд бере до уваги твердження позивача про помилкове зазначення вказаних договорів замість договору № УМТЗ-18-128/3 від 04.04.2018, оскільки відповідач долучив до матеріалів справи відповідний договір зі специфікацією, у якій відсутні деякі позиції за спірними накладними та відрізняється вартість товару.

Крім того, найменування та вартість зазначеного у спірних накладних товару відповідає специфікаціям до договору № УМТЗ-18-128/3 від 04.04.2018.

Зазначених обставин відповідач належними доказами не спростував та не заперечив.

Отже, суд приймає усі вказані вище видаткові накладні як докази поставки товару відповідачу за договором № УМТЗ-18-128/3 від 04.04.2018.

Також на підтвердження позовних вимог позивачем подано експрес-накладні ТОВ «Нова пошта» щодо відправки товару за кожною накладною на адреси відповідача.

Крім того, повноваження осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на приймання поставленого товару від імені Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" підтверджуються довіреностями на отримання матеріальних цінностей.

Однак, незважаючи на отримання товару, всупереч умовам Специфікацій № 1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 щодо строку його оплати, відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі на суму 698 578,31 грн.

Належних та достатніх доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем заборгованості перед позивачем за Договором у розмірі 698 578,31 грн до матеріалів справи не подано.

За наведених обставин суд зазначає, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, не здійснив оплату товару у повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 698 578,31 грн, факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований.

Стосовно доводів відповідача про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, виконання позивачем умов договору поставки належним чином та прийняття відповідачем товару у кількості та якості, суд зазначає таке.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Умовами пунктів 2.1, 2.2 Договору передбачено, що продавець повинен поставити покупцю товари, якість яких відповідає технічним умовам (ТУ) заводу-виробника, відповідним ГОСТам, характеристикам та вимогам державних стандартів, встановленим для цієї групи товарів. Продавець зобов`язаний на товари, які постачаються за цим Договором, видати документ (паспорт, сертифікат якості, бірку тощо, з мокрою печаткою відділу технічного контролю (ВТК)), підтверджуючий якість із посиланням на відповідні ГОСТи, ОСТи, ТУ, або ін., видаткову накладну, податкову накладну.

Згідно зі статтею 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до пункту 6.1.2 Договору покупець зобов`язаний приймати поставлені товари згідно з умовами цього договору.

Зі змісту наявних у матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що представник відповідача прийняв товар без застережень щодо відсутності документів, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до позивача щодо ненадання (надання не у повному обсязі) документів на поставлений товар.

Отже, недолучення позивачем до позову документів, що підтверджують якість, комплектність та відповідність товару, не впливає на висновок суду про його належну поставку з огляду на прийняття відповідачем товару без заперечень та зауважень.

Крім того, у відзиві відповідач посилається на умову специфікацій до Договору та статтю 530 Цивільного кодексу України, вказуючи, що в матеріалах справи відсутні докази проходження товаром процедури вхідного контролю, а тому строк виконання зобов`язання відповідача з оплати товару не настав.

Однак, вказані доводи відповідача суд розглянув та відхилив, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 674 Цивільного кодексу України).

Згідно з умовами п. 2.5 Договору, у випадку виявлення невідповідності товарів при прийманні або в період гарантійного строку вимогам, передбаченим п. 2.1 цього Договору, або поставки не укомплектованих товарів покупець направляє повідомлення продавцю про направлення уповноваженого представника для складання акту рекламації

Однак, відповідачем не надано суду ні доказів виявлення невідповідності поставленого позивачем товару вимогам законодавства та Договору, ні доказів повідомлення позивача про будь-які невідповідності товару з дати його поставки позивачем відповідачу до дати прийняття судом у даній справі рішення.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Вхідний контроль, про проведення якого зазначено у Специфікаціях № 1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 та на нездійснення якого посилається відповідач, мав проводитись саме відповідачем, при цьому, умовами Договору не встановлений термін його проведення.

За приписами пункту 6 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7 (далі, Інструкція П-7), приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача при міжміських поставках не пізніше 20 днів, після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником чи при вивезенні продукції одержувачем.

Пунктом 10 Інструкції П-7 визначено, що приймання вважається здійсненим своєчасно, якщо перевірка якості і комплектності продукції закінчена в установлені терміни.

Таким чином, пунктом 6 Інструкції визначено термін, в межах та протягом якого одержувач продукції при міжміських поставках зобов`язаний прийняти продукцію за якістю і комплектністю - не пізніше 20 днів, після видачі продукції органом транспорту.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що вхідний контроль при отриманні продукції (приймання продукції за якістю) проводився не в день отримання продукції на складі Нова Пошта, а на 20-й день після видачі продукції органом транспорту, або в іншу дату протягом 20 днів (карток вхідного контролю, актів приймання продукції, тощо).

Отже, датою виконання позивачем обов`язку щодо поставки товару за спірними накладними є дата передачі товарів відповідачу. При цьому, з огляду на відсутність у Договорі умов щодо терміну, в який відповідач повинен провести вхідний контроль товарів, такий товар, враховуючи умови Специфікацій № 1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, мав бути оплачений протягом 15-ти та 14-ти банківських днів з дня його поставки.

Враховуючи викладене, матеріалами справи підтверджується, що станом на дату прийняття судом рішення у даній справі заборгованість відповідача перед позивачем становила 698 578,31 грн, а строк виконання зобов`язання з оплати є таким, що настав.

Документів, які б підтверджували безпідставність нарахування основного боргу у сумі 698 578,31 грн, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, відповідачем суду не надано.

Крім того, позивач також заявив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 44 296,41 грн та інфляційні у розмірі 64 885,42 грн за загальний період прострочки з 22.05.2018 по 05.11.2020.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013)

Перевіривши розрахунок інфляційних, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині правильні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі 64 885,42 грн, адже згідно з ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 43 935,21 грн, оскільки позивачем неправильно визначено період прострочення за накладною № РН-0001554 від 07.08.2018, а тому необґрунтовано завищено розмір 3% за період прострочення оплати цієї поставки.

Поряд з викладеним, позивач також заявив до стягнення з відповідача штраф у розмірі 48 900,00 грн на підставі п. 7.3 Договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що за прострочення виконання зобов`язань за Договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та арифметично правильні.

Водночас, відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (пункт 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Згідно з ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 17.11.2020, в той час, як вимоги про сплату штрафу за спірними поставками, з огляду на п. 7.3 Договору та здійснені поставки, позивач повинен був заявляти у період з червня 2018 року по квітень 2020 року.

Отже, до вимог про стягнення штрафу слід застосувати спеціальний строк позовної давності за заявою відповідача, що є наслідком відмову у задоволенні цих вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 200,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір-доручення про надання правової допомоги б/н від 07.05.2019, який укладений з Адвокатським бюро «Сергія Жечева», додаткову угоду № 1 до цього договору від 01.10.2019, акт приймання-передачі №ОУ-0000П192 від 29.12.2020 на суму 11 200,00 грн, акт приймання-передачі №ОУ-0000041 від 02.02.2021 на суму 3000,00 грн, акт приймання-передачі №ОУ-0000054 від 17.03.2021 на суму 3000,00 грн, акт приймання-передачі №ОУ-0000068 від 22.04.2021 на суму 3000,00 грн, акт приймання-передачі №ОУ-0000081 від 29.04.2021 на суму 3000,00 грн, розрахунки суми гонорару за надану правничу допомогу, рахунки-фактури та платіжні доручення № 7748 від 29.12.2020, № 7918 від 02.03.2021, № 7968 від 17.03.2021, № 8020 від 22.04.2021, № 8051 від 29.04.2021.

Судом встановлено, що 07.05.2019 між Адвокатським Бюро «Сергія Жечева» (Адвокатське бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (Клієнт) було укладено договір-доручення про надання правової допомоги б/н, відповідно до якого предметом договору є надання Адвокатський бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваним, невизнаних його прав та законних інтересів.

Згідно з п. 4.2 вказаного договору гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється актом приймання-передачі наданої правової допомоги.

На підтвердження виконання робіт, обумовлених договором-доручення про надання правової допомоги б/н від 07.05.2019, Адвокатським Бюро «Сергія Жечева» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» було складено акти приймання-передачі №ОУ-0000П192 від 29.12.2020 на суму 11 200,00 грн, №ОУ-0000041 від 02.02.2021 на суму 3000,00 грн, №ОУ-0000054 від 17.03.2021 на суму 3000,00 грн, №ОУ-0000068 від 22.04.2021 на суму 3000,00 грн, №ОУ-0000081 від 29.04.2021 на суму 3000,00 грн, які підписані сторонами без зауважень та заперечень.

Відповідно до вказаних актів, загальна вартість робіт (послуг) становить 26 200,00 грн, а саме: підготовка позовної заяви - 6 400,00 грн (8 год), підготовка відповіді на відзив - 4 800,00 грн (6 год), участь представника в судових засіданнях 15.02.2021, 17.03.2021, 12.04.2021, 28.04.2021, 31.05.2021 - 3 000,00 грн кожне засідання, які були сплачені клієнтом на рахунок адвокатського бюро у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 7748 від 29.12.2020, № 7918 від 02.03.2021, № 7968 від 17.03.2021, № 8020 від 22.04.2021, № 8051 від 29.04.2021.

Повноваження адвоката Жечева С.О. підтвердженні ордером серії ЗП №105094 від 07.05.2019, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №864 від 27.04.2011.

Відповідач в свою чергу просив відмовити у задоволенні вказаних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки з поданих позивачем документів не вбачається, що заявлені витрати мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим.

Розглянувши вказані доводи відповідача, дослідивши надані позивачем докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат. При цьому, за висновком суду, відповідач не довів відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності понесених позивачем при розгляді цієї справи у суді витрат на професійну правничу допомогу із складністю даної справи та наданим адвокатом обсягом послуг, нерозумності розміру таких витрат.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу чи відмови у їх задоволенні.

Разом з тим, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" (пр-т Повітрофлотський, 94, м. Київ, 03151, ідентифікаційний код 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" (вул. Грязнова, буд. 4-А, м. Запоріжжя, 69002, ідентифікаційний код 24510970) борг у розмірі 698 578,31 грн, 3% річних у розмірі 43 935,21 грн, інфляційні у розмірі 64 885,42 грн, судовий збір у розмірі 12 110,98 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 693,39 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 09.06.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко