ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р. Справа№ 910/1303/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання: Нікітенко А.В.

за участю представників сторін: згідно із протоколом судового засіданні від 27.05.2021

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021

винесену за результатом розгляду заяви ОСОБА_1

про забезпечення позову у справі № 910/1303/21 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом ОСОБА_1

до Міжгосподарського будівельного об`єднання "Агробуд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Тайм", Товариства з обмеженою відповідальністю "Деконсалт Груп", Публічного акціонерного товариства "КБ "Акордбанк"

про визнання недійсним рішення загальних зборів та визнання недійсними правочинів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її винесення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову не містять доказів, що б доводили неспроможність першого відповідача виплатити позивачу суму його пайового внеску, як учасника кооперативу без вжиття заходів забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити та накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером № 206, опис об`єкта: контора (адмінбудівля) літ. А-2 - 553,50 кв.м, вагова літ. Б-1 - 33,10 кв.м, склад (бетонний вузол) літ. В-1 - 132,10 кв.м, склади цементу літ. Г-1 - 22,80 кв.м, лісопильний цех літ. Д-1 - 369,20 кв.м, гаражі літ. Е-1 - 655,40 кв.м, котельня літ. Є-1 - 373,20 кв.м, виробничий цех (столярних цех) літ. З-1 - 1364,40 кв.м, матеріальний склад (спортзал, охорона праці) літ. Т-1 - 992,30 кв.м, гаражі літ. Ж-1 - 870,50 кв.м, мийка літ. Л-1 - 169,0 кв.м, підвал для зберігання мастил літ. К - 25,30 кв.м., прохідна літ. Н-2 - 162,70 кв.м., склад літ. О-1 - 38,0 кв.м, кузня літ. У-1 - 44,10 кв.м, гаражі для легкових автомобілів (жестяний цех) літ. П-1 - 216,60 кв.м, їдальня літ. Р-1 243,7 кв.м та споруди, адреса: вулиця Стадіонна, будинок 5, м. Богуслав, Богуславський район, Київська область , що на праві приватної власності зареєстрований за ТОВ "Деконсалт Груп".

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову не містять доказів, що б доводили неспроможність першого відповідача виплатити позивачу суму його пайового внеску, як учасника кооперативу без вжиття заходів забезпечення позову та про те, що нерухоме майно не є предметом спору а його наявність або відсутність не є обов`язковою умовою для підприємств даного типу, тому обставина наявності у підприємства нерухомого майна не може свідчити про його задовільний або незадовільний фінансовий стан та про стан рахунків підприємства, оскільки у позовній заяві позивач надає розлоге обґрунтування того, що правочини щодо відчуження Кооперативом майнового комплексу нежитлових будівель і споруд було здійснено із зловживанням першим відповідачем прав на розпорядження майном, недобросовісно, не в інтересах Кооперативу, безоплатно в тому числі й з метою завдання збитків позивачу та ОСОБА_2 , у зв`язку із чим позивач вважає, що дані правочини підлягають визнанню недійсним зі скасуванням відповідних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, при цьому позивач не заявляє вимог про стягнення з першого відповідача суми його пайового внеску. З огляду на це, предмет позову безпосередньо стосуються комплексу нежитлових будівель та споруд, оскільки позивач ставить питання про визнання недійсними правочинів, спрямованих на його відчуження, та просить суд накласти арешт з метою попередження майбутнього відчуження до винесення судом рішення у справі. Позовні вимоги про визнання недійсними правочинів щодо відчуження комплексу нежитлових будівель та споруд та скасування відповідних рішень про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень спрямовані на поновлення стану, що існував до того, як неправомочний склад правління МБО «Агробуд», в складі від 03.05.2019, вчинив ряд дій, спрямованих на позбавлення позивача його правомочностей на управління та участь в діяльності Кооперативу та позбавлення МБО «Агробуд» належного йому права.

На думку скаржника, в даній справі пріоритетною обставиною для встановлення є не дослідження фінансової спроможності першого відповідача на виплату належних позивачу та третій особі пайових внесків, тому для забезпечення збереження майна, попередження можливого його відчуження на користь третіх осіб, до вирішення справи по суті необхідно накласти арешт на майно, що не завдасть шкоди актуальному власнику, не перешкоджатиме йому в володінні та користуванні власністю, проте попередить можливе його відчуження до винесення судом рішення та надання висновків про законність або незаконність виникнення права власності на нерухоме майно за ТОВ «Деконсалт Груп».

Скаржник вказує на те, що звернення позивача до суду з даним позовом, в тому числі із позовною вимогою про визнання недійсним іпотечного договору від 29.07.2020, є самостійною підставою, згідно із його умовами, для дострокового звернення банком стягнення на предмет іпотеки.

Також скаржник не погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що у випадку надання позивачем належних та допустимих, достовірних та достатніх у сукупності доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективних захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звенувся до суду - позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову у загальному порядку, оскільки в разі подальшого продовження відчуження комплексу нежитлових будівель і споруд четвертим відповідачем та задоволення позову, позивач змушений буде знов звертатись до суду для визнання недійсними відповідних похідних правочинів, що призведе до безкінечної судової тяганини та безповоротної втрати майна, тому скаржник вважає, що суд першої інстанції не оцінив співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами в розумінні ч. 4 ст. 137 ГПК України.

На думку скаржника, судом першої інстанції не здійснено оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не дослідив подані в обґрунтування заяви докази, в оскаржуваному рішенні не навів жодної оцінки наданим позивачем доказів.

Скаржник зазначає про те, що заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Узагальнені доводи письмових пояснень

У письмових поясненнях, поданих МБО «Агробуд» до суду 18.03.2021, зазначено про те, що на думку відповідача, позивач не надав жодного документу, який свідчив би про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позову у даній справі; тобто заява обґрунтована лише припущеннями позивача про можливість невиконання відповідачем судового рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021 справу № 910/1303/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 18.03.2021.

Справа розглядалась різними складами колегії суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 прийнято справу № 910/1303/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Коротун О.М.

На підставі ст.ст. 216, 281 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 відкладено розгляд справи № 910/1303/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21 на 28.04.2021.

Судове засідання 28.04.2021 не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Гаврилюка О.М. з 15.04.2021 на лікарняному.

30.04.2021, після виходу головуючого судді Гаврилюка О.М. з лікарняного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про призначення справи № 910/1303/21 до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21. Призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21 у судовому засіданні 27.05.2021.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи перебування судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/1303/21 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників у судове засідання

Представники другого, третього та четвертого відповідачів у судове засідання, призначене на 27.05.2021, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників другого, третього та четвертого відповідачів.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні 27.05.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.

Представник першого відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву у якій позивач просить суд:

- визнати недійсними та скасувати рішення Загальних зборів членів Міжгосподарського будівельного об`єднання «АГРОБУД» () від 12.02.2020 р., оформлені протоколом № 12-02-2020, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н. Р.. зареєстрованим в реєстрі за № 1050-1058, якими (п. 2 порядку денного) виключено зі складу членів МБО «Агробуд» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , повернуто пайові внески ОСОБА_3 в розмірі 1 852 184,00 грн., ОСОБА_4 в розмірі 1 000,00 грн., ОСОБА_5 в розмірі 1 000,00 грн., ОСОБА_6 в розмірі 1 000,00 грн., прийнято до складу членів та затверджено новий склад членів МБО «АГРОБУД» у кількості трьох осіб: ОСОБА_7 , вступний внесок - 100,00 грн., пайовий внесок - 1000,00 грн., ОСОБА_8 , вступний внесок - 100,00 грн., пайовий внесок - 1000,00 грн.; ОСОБА_9 , вступний внесок - 100,00 грн., пайовий внесок - 1000,00 грн., (п. З порядку денного) зменшено загальний розмір пайового фонду МБО «АГРОБУД» до 3 000, 00 грн., (п. 4 порядку денного) змінено місцезнаходження МБО «АГРОБУД» на 04159, вул. Сім`ї Кульженків, б. 35, м. Київ, змінено контактний телефон на НОМЕР_1 , (п. 5 порядку денного) затверджено статут МБО «АГРОБУД» у новій редакції, (п. 6 порядку денного) звільнено ОСОБА_3 з посади Голови Правління МБО «АГРОБУД» з 12.02.2020, призначено ОСОБА_8 на посаду Голови Правління МБО «АГРОБУД» з 13.02.2020, (п. 7 порядку денного) звільнено ОСОБА_10 з посади виконавчого директора МБО «АГРОБУД» з 12.02.2020, призначено ОСОБА_11 на посаду виконавчого директора МБО «АГРОБУД» з 13.02.2020 р., включено ОСОБА_11 до підписантів в ЄДР, (п. 8 порядку денного) прийнято рішення провести державну реєстрацію змін до статуту, відомостей та даних МБО «АГРОБУД» в державних реєстрах, базах даних;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.12.2019 р., укладений між Міжгосподарським будівельним об`єднанням «АГРОБУД» (код ПОУ 03584728) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ТАЙМ» (), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н. Р., зареєстрований в реєстрі за № 11066;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Бовбалан Надії Ростиславівни індексний номер: 50524275 від 27.12.2019 про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлові будівлі та споруди з реєстраційним номером 206, що розташовані: Київська обл., Богуславський р., м. Богуслав, вулиця Стадіонна, будинок 5 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ТАЙМ», ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.06.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ТАЙМ» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕКОНСАЛТ ГРУП» (), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н. Р., зареєстрований в реєстрі за № 3528;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Бовбалан Надії Ростиславівни індексний номер: 52509111 від 03.06.2020 про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлові будівлі та споруди з реєстраційним номером 206, що розташовані: Київська обл., Богуславський р., м. Богуслав, вулиця Стадіонна, будинок 5 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕКОНСАЛТ ГРУП», ;

- визнати недійсним іпотечний договір від 29.07.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕКОНСАЛТ ГРУП» () та Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» (), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М. Є., зареєстрований в реєстрі за № 614.

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Єгорової Марини Євгенівни індексний номер: 53363194 від 29.07.2020 про державну реєстрацію іпотеки на нежитлове приміщення з реєстраційним номером 206, що розташоване: Київська обл., Богуславський р., м. Богуслав, вулиця Стадіонна, будинок 5 .

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, яке було відчужене спірними правочинами.

Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що між ним та першим відповідачем існує корпоративний спір, який є триваючим, оскільки тривалий час останній не виплачує позивачу суму його пайового внеску, як учасника кооперативу.

При цьому позивач надав достатні докази на обґрунтування позовних вимог, і просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належало першому відповідачу та в подальшому було відчужено спірними договорами, які оскаржуються в межах поданого позову.

Позивач обґрунтовує свої доводи щодо необхідності у накладенні арешту на нерухоме майно з метою уникнення дій спрямованих на подальше відчуження цього майна, оскільки на його думку першого відповідача зловживаючи своїми правами, недобросовісно відчужив нерухоме майно з метою завдання збитків позивачу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд послався на те, що матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову не містять доказів, що б доводили неспроможність першого відповідача виплатити позивачу суму його пайового внеску, як учасника кооперативу без вжиття заходів забезпечення позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову розглядається судом на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 140 ГПК України не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Правовий аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 909/835/18.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Колегія суддів, дослідивши зміст поданої до суду першої інстанції заяви про забезпечення позову встановила, що вказана заява не містить обґрунтованих доводів реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про можливість невиконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника на те, що наявність інших судових спорів, не є беззаперечним свідченням наявності підстав вважати, що виконання рішення у справі буде ускладнено, або унеможливлено.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення відповідачем дій, що у подальшому могли б призвести до зменшення обсягів наявних грошових активів, що могло б призвести до ускладнення виконання судового рішення та, в подальшому призвести до неспроможності першого відповідача виплатити позивачу суму його пайового внеску, як учасника кооперативу без вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, за висновками суду, заявником не наведено належного доказового обґрунтування поданої заяви, що вказує на відсутність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що нерухоме майно не є предметом спору, а його наявність або відсутність не є обов`язковою умовою для підприємств даного типу, тому обставина наявності у підприємства нерухомого майна не може свідчити про його задовільний або незадовільний фінансовий стан та про стан рахунків підприємства.

З урахуванням наведеного та встановлених у даній справі обставин, судова колегія, вважає, що місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст. 76, 77 ГПК України не було доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення. Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків Господарського суду міста Києва.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо прийняття місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи з порушенням норм процесуального права, а також щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 136, 137, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1303/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

4. Справу № 910/1303/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.06.2021.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун