ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р. Справа№ 910/16983/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Андрієнка В.В.

Пашкіної С.А.

за участі секретаря судового засідання Яценко І.В.

представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 27.05.2021

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-БУД»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2021

у справі № 910/16983/20 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-БУД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ФАСАД»

про стягнення 3 223 284,14 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "МБС-БУД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ФАСАД" про стягнення 3 223 284,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором субпідряду №02/19-Ф-1 від 26.02.2019.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 910/16983/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МБС-БУД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ФАСАД" про стягнення 3 223 284,14 грн. залишено без розгляду.

Місцевий господарський суд вказав, що позивач, який був належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання повторно не прибув. Неявка позивача позбавила суд можливості з`ясувати чи підтримує на цей час позивач свій позов, що у свою чергу зумовило залишення позову без розгляду.

На підставі наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що від представника позивача надійшло на електронну пошту суду 30.03.2021 о 14:38 клопотання про відкладення розгляду справи, що призначена до розгляду на 30.03.2021 о 14:50, яке на сектор судді Гулевець О.В. відділом діловодства суду передано 31.03.2021. Працівником відділу діловодства вище вказане клопотання було роздруковане 30.03.2021 о 15:36, що унеможливило суд завчасно бути повідомленим про надходження вище вказаного клопотання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "МБС-БУД" подало апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МБС-БУД" без розгляду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.05.2021 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МБС-БУД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 910/16983/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Ткаченко Б.О., судді - Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МБС-БУД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 910/16983/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 27.05.2021.

Позиції учасників справи

У судове засідання 27.05.2021 прибув представник апелянта, представник відповідача не прибув, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся ухвалою суду, яка надсилалася за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі.

Відповідно до поштового повідомлення, наявного у матеріалах справи, відповідач 18.05.2021 отримав ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження від 12.05.2021.

Відповідач свою позицію щодо вимог і змісту апеляційної скарги не висловив.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалася, а участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений статтею 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду судового рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи.

25 травня 2021 року позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів - копії журналу відвідувачів Господарського суду міста Києва, корпусу Б в частині, що стосується відвідування суду представником позивача - адвокатом Поліною Дейнеко - 23 грудня 2020 року, 26 січня 2021 року, 09 лютого 2021 року, 02 березня 2021 року, 30 березня 2021 року.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів прийшла до висновку про його обґрунтованість та ухвалила рішення про приєднання до матеріалів справи № 910/16983/20 копії журналу відвідувачів Господарського суду міста Києва, корпусу Б в частині, що стосується відвідування суду представником позивача - адвокатом Поліною Дейнеко - 23 грудня 2020 року, 26 січня 2021 року, 09 лютого 2021 року, 02 березня 2021 року, 30 березня 2021 року.

Обставини справи, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі №910/16983/20 відкрито провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-БУД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ФАСАД» про стягнення 3 223 284,14 грн.

Судом першої інстанції ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 09.02.2021 місцевий суд закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті на 02.03.2021, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання.

02.03.2021 у зв`язку з неявкою учасників судового процесу у судове засідання, ухвалою від 02.03.2021 року відклав розгляд справи по суті на 30.03.2021 на попередив про наслідки неявки у судове засідання, передбачені статтею 202 Господарського процесуального кодексу України.

Судом першої інстанції було також зазначено, що положення статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначають, що у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Представник позивача у судове засідання 30.03.2021 не з`явився, про день, час та місце засідання повідомлявся належним чином.

Під час прийняття ухвали про залишення позову без розгляду суд першої інстанції керувався наступним.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Посилаючись на постанови Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 922/2584/18, від 16.08.2018 у справі № 910/2344/17 та від 04.09.2018 у справі № 910/14047/17, суд першої інстанції з посиланням на статтю 43 Господарського процесуального кодексу, зазначив, що Господарський процесуальний кодекс України встановлює обов`язок учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися у судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; не приховувати докази. На думку місцевого суду повторна неявка представника позивача унеможливлює суд з`ясувати чи підтримує на цей час позивач свій позов. На переконання суду, повторна неявка позивача у судове засідання та не підтримання заявлених позовних вимог, зумовлює залишення позову без розгляду.

Враховуючи неявку позивача, належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду, у судове засідання, неповідомлення останнім про причини своєї неявки, а також неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд вдався до надмірного формалізму під час тлумачення пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України та дійшов безпідставного висновку про наявність процесуальних підстав для залишення позовної заяви без розгляду, чим обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених статтею 55 Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктом 2 частини 1 та пунктом 3 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і у той же час учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду у судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до частини першої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Ухвала місцевого господарського суду про залишення позову без розгляду мотивована, зокрема неявкою представника позивача у судове засідання, неможливості з`ясування, чи підтримує позивач свій позов, що, на думку суду, перешкоджає вирішенню спору у даній справі по суті.

За приписами пункту 4 частини 1 та частини 4 статті 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З наведеної процесуальної норми слідує, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті у майбутньому. При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що наведене можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, у разі оголошення перерви у судовому засіданні, - у протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду, чи не направив свого представника у засідання господарського суду без поважних причин.

Таким чином, залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані ухвалами суду додаткові матеріали, необхідні для вирішення спору, або його представники не з`явилися на виклик у засідання господарського суду і їх нез`явлення перешкоджає вирішенню спору.

Наведене відповідає позиції та висновкам щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.10.2018 у справі № 910/16157/14 та від 23.08.2019 у справі №910/13094/17.

Проте, суд першої інстанції не визнавав явку позивача обов`язковою, додаткові докази не витребовував, не зобов`язував позивача надавати пояснення чи підтримує він позовні вимоги.

Натомість позивач підтримав позов у підготовчому засіданні, одночасно підтвердивши, що інші документи, які позивач має подати до суду - відсутні. Місцевий суд закрив підготовче засідання 09.02.2021 та призначив справу до судового розгляду по суті 02.03.2021.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 202 ГПК України у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Залишення місцевим судом позову без розгляду з підстав неможливості з`ясування чи підтримує позивач позов на стадії розгляду справи по суті, на думку колегії суддів є формальною підставою.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що представник позивача до початку судового засідання 30.03.2021 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю вчасно прибути у судове засідання у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

В оскаржуваній ухвалі місцевий суд не навів жодних обґрунтувань щодо того, як саме неявка позивача у судове засідання перешкодила суду всебічно і об`єктивно вирішити спір по суті заявлених вимог, натомість лише зазначив, що у суду була відсутня можливість з`ясувати позицію позивача щодо підтримання позову на час проведення засідання.

Отже, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції вдався до суто формального тлумачення пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України та дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду, чим, всупереч приписам Конституції України, обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених статтею 55 Конституції України.

Разом із тим, за змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення у статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому колегія суддів враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини щодо тлумачення Конвенції.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічної правової позиції щодо недопущення надмірного формалізму під час здійснення правосуддя дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 27.03.2018 у справі № 804/243/16.

За наведених обставин, залишаючи позов без розгляду у зв`язку із неявкою позивача у судове засідання, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму та дійшов передчасного висновку про повернення позову без розгляду, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Згідно частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підпунктом «в» пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки дана справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «МБС-БУД» в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у залежності від характеру рішення.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/16983/20 було постановлено передчасно, без урахування усіх обставин, які мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-БУД» підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки дана справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу,

керуючись ст. 2, 202, 226, п. 14 ч. 1 ст. 255, ст. 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 280, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-БУД» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 910/16983/20 скасувати.

3. Справу № 910/16983/20 передати на розгляд Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи № 910/16983/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України (п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України).

Повний текст постанови підписано 07.06.2021.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В.Андрієнко

С.А. Пашкіна