ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1199/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Ламах Алевтіни Іванівни, м. Харків
про стягнення 8347,70 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця Ламах Алевтіни Іванівни, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача грошову суму у загальному розмірі 8347,70 грн., з яких: 6000,00 грн. грошові кошти, збережені без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), 51,78 грн. 3% річних, 193,80 грн. інфляційні збитки, 102,12 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1199/21 та вказано, що розгляд справи № 922/1199/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30 квітня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Ламах Алевтіною Іванівною подано відзив (вхідний № 10002) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі) надсилалися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Представник позивача про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Позивач у позовній заяві, зазначає що 19 жовтня 2020 року бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра" було помилково здійснено безготівковий переказ на рахунок Фізичної особи - підприємця Ламах Алевтіни Іванівни на суму у розмірі 6000,00 грн. Також зазначає, що жодних правочинів між позивачем та відповідачем укладено не було, а також зобов`язань не було. 09 листопада 2020 року позивач направив Фізичній особі - підприємцю Ламах Алевтіні Іванівні вимогу про повернення грошових коштів, яка у зв`язку з усуненням відповідача від отримання кореспонденції була передана на зберігання 01 грудня 2020 року. Строк для повернення грошових коштів сплинув 08 грудня 2020 року, грошові кошти не повернуті. Враховуючи, що станом на день подачі до суду позовної заяви зобов`язання Фізичної особи - підприємця Ламах Алевтіни Іванівни щодо повернення позивачу грошових коштів не виконані, позивач вважає, що йому завдано збитки, а тому така грошова сума з урахуванням суми збитків та штрафних санкцій, встановлених законом повинна бути стягнута з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра".

Суд не може прийняти до уваги твердження позивача з огляду на наступне.

05 жовтня 2020 року на веб-ресурсі www.alexandria.kharkov.ua було залишено замовлення на послугу: "Пошуку спеціалістів на вакантні посади".

07 жовтня 2020 року об 11 годині 27 хвилин на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра" ІНФОРМАЦІЯ_1 був надісланий лист з комерційною пропозицією щодо пошуку спеціалістів на вакантні посади.

08 жовтня 2020 року о 18 годині 09 хвилин надійшла відповідь з електронної адреси Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра" (найменування відправника листа "ОСОБА_6") з проханням надіслати свій договір та рахунок на позицію менеджера з продаж.

09 жовтня 2020 року менеджером Фізичної особи - підприємця Ламах Алевтіни Іванівни було надіслано договір і рахунок на позицію менеджера з продажу.

Матеріали справи свідчать про те, що після цього продовжувався обмін електронними листами між менеджером відповідача, ОСОБА_1 , та представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра", з приводу обговорення умов (окремих пунктів) договору.

Переказ коштів у розмірі 6000,00 був здійснений 19 жовтня 2020 року з призначенням платежу: "за послуги з пошуку персоналу згідно рахунку №09-10/1 від 09.10.2020, договір №09-10/2 від 09.10.2020, без ПДВ", що підтверджується копією платіжного доручення № 2289 від 19 жовтня 2020 року

З матеріалів справи вбачається. що саме цей договір та рахунок надсилалися електронним листом від 09 жовтня 2020 року у форматі *doc та *xls.

Тобто підстава отримання грошових коштів співпадає з реально надісланими скан-копіями договору та рахунку, співробітники Фізичної особи - підприємця Ламах Алевтіни Іванівни дійсно приступили до надання послуг з підбору персоналу, а саме менеджеру з продажу.

Згідно договору договір №09-10/2 від 09 жовтня 2020 року замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по виконанню комплексу послуг з підбору персоналу згідно з вимогами замовника, зазначеними у заявці. Заявка є невід`ємною частиною договору.

Матеріали справи свідчать про те, що 16 жовтня 2020 року було надіслано представнику позивача скан-копія договору (відредагованої версії з усіма правками за №09-10/1 від 09 жовтня 2020 року) та заявку.

Також менеджер відповідача, ОСОБА_2 , додатково проінформувала в чат месенджеру "Viber" представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра" про надсилання скан-копій документів на електронну пошту. Отримання також було підтверджено представником позивача. Після чого зазначено, що рахунок був відправлений в роботу та менеджер зазначає, що передплата була отримана.

20 жовтня 2020 року з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра" зв`язався за допомогою месенджеру "Viber" менеджер з персоналу ОСОБА_3 , яка продовжувала спілкування з представником позивача для погодження кандидатів на посаду менеджера з продажу, надсилання резюме можливих кандидатів, а також погодження та призначення співбесід з погодженими кандидатами.

29 жовтня 2020 року менеджер з персоналу разом з кандидатом на посаду Ткаченко Іриною вирушили на співбесіду з представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра", що також зазначається у переписні у месенждері "Viber". Після якої кандидат на посаду дала згоду на працевлаштування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика "Прем`єра", що підтверджується знімками з екрану електронних листувань.

Відповідно до частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно частини 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку у кладення даного виду договорів.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України. якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, законодавством передбачена можливість укладення договорів у спрощеному порядку через: ділову переписку - шляхом обміну документами, в тому числі електронними; у вигляді конклюдентних дій (прийняття замовлення до виконання).

При цьому договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі.

Відповідно до статті 181 Господарського кодексу України прийняття пропозиції укладення договору можливе у вигляді конклюдентних дій, тобто здійснення особою, яка отримала оферту, дій з виконання вказаних в ній умов договору.

Підтвердженням прийняття замовлень до виконання є здійснення особою дій на виконання умов певної домовленості, зокрема, таке підтвердження може здійснюватися як шляхом направлення відповідного підтверджуючого повідомлення про прийняття такого замовлення, так і шляхом здійснення поставки товару, виконання певних робіт, надання послуг, вчинення інших дій, що свідчать про волю особи, спрямовану на виконання договору.

Отже, позивач, а саме його представник "ОСОБА_6", підтримувала зв`язок зі співробітниками відповідача, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується знімками з екрану переписок за допомогою електронної пошти та месенджеру "Viber", які приймали замовлення з пошуку персоналу на вакантну посаду "менеджер з продажу", розмішували оголошення на веб-ресурсах, проводили співбесіди з можливими кандидатами, тобто вчинювали низку дій, які підтверджують виконання умов Договору.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

На сьогодні відсутнє встановлена правова підстава, яка доводить, що дійсно грошові кошти були отримані безпідставно.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вже зазначалося вище, була наявна заявка на підбір персоналу, передплата для розміщення рекламних оголошень та забезпечення пошуку персоналу. Тобто наявні усі основні ознаки укладення договору про надання послуг. Тому суд вважає, що не можна зазначати про безпідставність набуття грошових коштів. У зв`язку з цим не можна застосовувати положення частини 2 статті 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини 2 статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З огляду на вищенаведене законодавство не передбачається наявність такого пункту як витрати на професійну правничу допомогу, саме до яких відноситься стягнення 2000,00 грн. реальних (прямих) збитків, про які зазначає позивач.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "10" червня 2021 р.

Суддя П.В. Хотенець