ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.06.2021 Справа№ 914/1526/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши матеріали

заяви (вх.№1659 від 01.06.2021р.) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про забезпечення позову

у справі 914/1526/21

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області в порядку пункту 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України надійшла заява (вх.№1659 від 01.06.2021р.) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021р., заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Петрашку М.М. Інформацію внесено до системи автоматизованого розподілу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною 3 статті 138 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 після розгляду цієї заяви має намір подати позов до відповідача-1 Дочірнього підприємства «Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал» та до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» про:

- визнання переважного права на укладення договору найму (оренди) на новий строк за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ;

- визнання недійсним договору оренди, нерухомого майна, серія та номер: 1702, виданий 29.04.2021р., видавник: Коваленко Л.О., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу між Дочірнім підприємством «Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет»;

- скасування запису про проведену державну реєстрацію іншого речового права, номеру запису 41768802 від 29.04.2021р. на нежитлові приміщення загальною площею 1125,5 кв.м., що розташовані у будівлі адміністративно-торгового комплексу загальною площею 10130,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

В поданій заяві про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд» просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, що стосуються нежитлового приміщення загальною площею 150,0 квадратних метрів, що розташована на першому поверсі у Комплексі адміністративно-торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , а саме заборонити проводити реконструкцію, встановлювати огорожі, зносити, проводити капітальний ремонт, передавати його в оренду іншим особам, відключати його від комунальних систем, відключати його від електропостачання та водопостачання, примусово виселяти із нього Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 під час дії договору оренди №.ІО-1.12/19 (в додатковому договорі вказано як №.І-1.12/19) від 01.10.2019р., що пролонгований додатковим договором №4 від 31.12.2020р. до 30.11.2021р.

Як зазначає заявник, між Дочірнім підприємством «Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал» (відповідач-1) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач) укладено договір оренди №ІО-1.12/19 (в додатковому договорі вказано як №.І-1.12/19) від 01.10.2019р., що пролонгований додатковим договором №4 від 31.12.2020р. до 30.11.2021р. (далі договір оренди №.І-1.12/19).

Згідно предмету договору оренди №.І-1.12/19, визначеного в п.1.1. цього договору, орендодавець передає орендареві у строкове платне користування на умовах, передбачених цим договором, нежитлове приміщення, загальною площею 150,0 квадратних метрів (об`єкт оренди), що розташований на першому поверсі в комплексі за адресою: АДРЕСА_1 (комплекс/багатофункціональний комплекс).

Як зазначено у заяві, 25.05.2021р. позивачем отримано лист від 13.05.2021р. №11-13/05, що підписаний від імені відповідача-1, з якого вбачається, що власником Адміністративно-торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , прийнято рішення щодо проведення капітального ремонту АТЦ, із повною зміною внутрішніх інженерних систем та обладнання, і з огляду на необхідність дотримання вимог діючого законодавства щодо техніки безпеки при проведенні капітального ремонту відповідні роботи будуть проводитись із повним закриттям доступу до першого поверху АТЦ «Інтерсіті», а також із припиненням електропостачання, водопостачання та водовідведення.

При цьому, як зазначає заявник із посиланням на вказаний лист, плановий термін проведення капітального ремонту будівлі АТЦ «Інтерсіті» триватиме до 31.12.2021р. з відкриттям оновленого АТЦ у січні-лютому 2022р., тобто дата закінчення терміну оренди приміщення, переданого в користування, припадає на період проведення капітального ремонту.

У зв`язку з цим, як вказано у листі, позивачу запропоновано припинити (розірвати) договір оренди №.І-1.12/19 від 01.10.2019р. за згодою сторін, оскільки до дати закінчення терміну дії договору позивач буде позбавлений можливості користуватись об`єктом оренди.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись пунктами 3.2.4., 3.3.19. та 12.4. договору, Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 вказаним листом зобов`язано:

1) звільнити орендоване приміщення протягом 30 календарних днів з моменту направлення даного повідомлення та передати його по акту орендодавцю для проведення капітального ремонту;

2) протягом 30 календарних днів з моменту направлення даного повідомлення (після фактичного звільнення орендованого приміщення) підписати додатковий договір про припинення договору оренди №.І-1.12/19 від 01.10.2019р. за згодою сторін.

Однак при цьому, як вказано у заяві про забезпечення позову, Дочірнє підприємство «Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал» уклало та зареєструвало договір оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (відповідач-2) 29.04.2021р. на площі, які станом на вказану дату орендуються позивачем, оскільки договір оренди №.1-1.12/19 не припинив свою дію.

Такі дії відповідача-1, за твердженням заявника, щодо зобов`язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 достроково звільнити нежитлові приміщення для проведення капітального ремонту насправді свідчать про ймовірну можливість здійснювати в подальшому у вказаних приміщеннях підприємницьку діяльність відповідачем-2.

Крім того, заявник вважає, що відповідач-1 листом від 13.05.2021р. вводить його в оману, вказуючи на можливість укладення нового договору оренди із позивачем на умовах, погоджених сторонами після проведення капітального ремонту.

При цьому, як вказує Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у поданій заяві про забезпечення позову, проведення капітального ремонту, згідно із пунктами 9.1. та 9.2. договору оренди №.І-1.12/19, не є підставою для припинення оренди.

25.05.2021р. заявник надіслав відповідачу-1 лист, в якому Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повідомила орендодавця, що вона бажає скористатись своїм переважним правом на укладення договору найму (оренди) на новий строк, зазначаючи при цьому, що умови договору найму (оренди) на новий строк встановлюються за домовленістю сторін, у зв`язку з чим вона готова до переговорів.

Враховуючи наведене, за твердженням заявника, у випадку задоволення позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що позивач буде позбавлений можливості реалізувати своє переважне право на укладення договору найму (оренди) на новий строк, оскільки орендоване приміщення буде не придатним для господарської діяльності позивача, а також призведе до того, що позивач буде змушений повторно звертатись до суду з позовом щодо усунення перешкод в користуванні об`єктом оренди.

Відповідно до частин 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявник посилається на статтю 777 Цивільного кодексу України, статтю 285 Господарського кодексу України (переважне право орендаря на укладення договору на новий строк), а також правові позиції Верховного Суду викладені в постановах №904/5126/19 від 16.09.2020р. та №910/12017/17 від 18.01.2021р. (випадки за котрих переважне право орендаря є порушеним).

Враховуючи предмет та підстави позовних вимог, які заявник має намір заявити в подальшому, суд зазначає, що заявлені заходи забезпечення позову в даному випадку не пов`язані із предметом позовної вимоги, а невжиття цих заходів не призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту прав заявника в майбутньому.

Так, статтею 777 Цивільного кодексу України передбачено перелік переважних прав наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором найму. Переважність права реалізується завдяки обов`язку наймодавця перш за все надати таке право наймачеві в разі наявності його бажання.

Наймач може скористатися переважним правом на укладення договору оренди не автоматично, а за наявності таких умов:

а) якщо він належно виконував свої обов`язки за договором найму. Тобто переважне перед іншими особами право на продовження відносин найму має тільки той наймач, який своєчасно сплачував плату за користування майном, утримував майно у належному стані, не допускаючи його погіршення та сумлінно виконував інші обов`язки наймача, передбачені договором найму та законом;

б) якщо наймодавець має намір в подальшому здавати майно в найм;

в) якщо наймач погоджується укласти договір найму на новий строк на умовах, що пропонуються іншим претендентам (мова йдеться про плату за користування майном, розподіл обов`язків між сторонами тощо);

г) якщо наймач повідомить наймодавця про свій намір укласти договір найму на новий строк. Таке повідомлення повинно бути зроблено наймачем до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором. Якщо ж такий строк договором не визначений, повідомлення повинно бути зроблено у розумний строк. В даному випадку оціночна категорія "розумний строк" повинна розумітися як строк, необхідний для обговорення наймодавцем та наймачем всіх умов нового договору найму та підписання необхідних документів.

Зміст статті 777 Цивільного кодексу України надає наймачеві лише право вимагати укладення з ним договору найму на новий строк. Проте вона не зобов`язує наймодавця укладати новий договір на тих самих умовах. Тому наймодавець при укладенні договору на новий строк з тим самим наймачем вправі змінювати його умови. Нові умови можуть бути більш або менш вигідними для наймача, проте вони не мають бути гіршими за умови, що пропонуються наймодавцем для інших осіб.

Отже, з наведеного вбачається, що намір наймодавця проводити капітальний ремонт приміщень не є правовою підставою та умовою, яка б перешкоджала в реалізації переважного права наймача на укладення договору на новий строк, а тому здійснення наймодавцем такого ремонту і невжиття заходів забезпечення щодо його заборони не призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного майбутнього захисту прав Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та визнання за нею переважного права на укладення договору на новий строк.

Крім того, як було зазначено судом, необхідною умовою для переважного права на укладення договору найму на новий строк є належне виконання наймачем своїх обов`язків за договором найму.

Пунктом 3.2.4. договору оренди передбачено, що при необхідності проведення капітального ремонту в об`єкті оренди, орендодавець має право визначати дати та строки проведення капітального ремонту об`єкту оренди з повідомленням орендаря про такий ремонт за 1 (один) календарний місяць до початку такого ремонту, а також має право вимагати від орендаря призупинення використання об`єкта оренди на період проведення такого ремонту, а у випадку необхідності звільнення об`єкта оренди від майна орендаря на час проведення такого ремонту.

Із поданих матеріалів вбачається, що відповідач-1, реалізуючи своє право на проведення капітального ремонту об`єкта оренди, що передбачене пунктом 3.2.4. договору оренди, надіслав заявнику повідомлення про необхідність звільнення орендованого приміщення.

Як вбачається з пункту 3.3.19. договору оренди, у випадку отримання від орендодавця повідомлення про проведення капітального ремонту орендар зобов`язаний призупиняти використання об`єкту оренди на період проведення такого ремонту, а у випадку необхідності звільнити об`єкт оренди від належного йому майна на час проведення такого ремонту.

З огляду на вищенаведене, звільнення орендарем об`єкту оренди на час проведення капітального ремонту, є обов`язком орендаря за договором оренди, дотримання умов якого є необхідною умовою для ефективного захисту його прав щодо визнання за ним переважного права на укладення договору оренди на новий строк.

З договору оренди вбачається, що відповідачу-1 належить право вимагати у заявника звільнити приміщення від належного йому майна на праві оренди, у випадку необхідності проведення капітального ремонту. При цьому, заявником не подано доказів, які б спростовували наявність правових підстав у відповідача - 1 на проведення капітального ремонту, про який йде мова у вищезазначеному листі, на час оренди спірного приміщення заявником, чи спростували б необхідність проведення такого ремонту.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що вжиття заходів до забезпечення позову, у спосіб про який просить заявник, призведе до заборони здійснення капітального ремонту, що матиме наслідком перешкоджання відповідачу-1 в реалізації його прав як наймодавця та власника орендованого приміщення.

Щодо вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про заборону Дочірньому підприємству «Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал» передавати об`єкт оренди в оренду іншим особам, суд зазначає таке.

Заявник вказану вимогу обгрунтовує тим, що під час дії укладеного між сторонами договору оренди, 29.04.2021р. між відповідачем-1 та відповідачем-2 укладено договір оренди приміщення (в тому числі, що орендується заявником), у зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що позивач буде позбавлений можливості реалізувати своє переважне право на укладення договору найму (оренди) на новий строк, навіть у випадку задоволення позовних вимог, оскільки він буде змушений повторно звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні об`єктом оренди шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет».

Частиною 1 статті 73 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належить зазначити, що загальна площа адміністративно-торгового центру становить 10130,5 квадратних метрів, площа приміщень, які за договором оренди передано в користування Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» становить 1125,5 квадратних метрів, а площа об`єкта оренди, який використовується заявником становить 150,0 квадратних метрів. При цьому, заявником до заяви про забезпечення позову не долучено доказів (технічних паспортів, планів, схем чи інших документів), з яких суд міг би встановити, що орендоване заявником приміщення входить у склад приміщень, що передані в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет».

Разом з тим, зі змісту листа надісланого заявнику вбачається, що відповідачем-1 повідомлено заявника про те, що після відкриття оновленого адміністративно-торгового центру буде розглянута можливість укладення нового договору оренди на погоджених умовах з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Крім того, суд зазначає, що обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, суд зазначає, що оскільки Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову зазначає, що має намір звернутися до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, а тому в даному випадку не повинна застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зокрема, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Проте, всі доводи заявника зводяться лише до ймовірної можливості ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 74, 136, 137, 138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.М. Петрашко