РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2021Справа № 905/2053/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр"

про стягнення 136 745,00 грн штрафу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі по тексту також - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" (надалі по тексту також - відповідач) про стягнення 136 745,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.05.2020 відповідно до накладної № 34710541, зі станції Дарниця регіональної філії "Південно - Західна залізниця" на станції Сартана регіональної філії "Донецька залізниця" було відправлено вагон № 66393257 з вантажем - лом чорних металів, проте на станції Сартана, на підставі акта загальної форми № 518 від 19.05.2020 станції Волноваха філії "Донецька залізниця" проведено контрольне зважування вагону та виявлено розбіжності між даними вказаними в накладній, з нестачею 1 500 кг. про що складено акт загальної форми № 518.

За результатами комісійного зважування було складено комерційний акт № 486202/136 від 19.05.2020 в якому підтверджено розбіжності фактичної маси вантажу з масою, яка вказана в накладній на нестачу вантажу 1 500 кг. У відповідності до вимог Статуту залізниць України, за неправильно зазначену масу вантажу у накладній відправнику нараховано штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, яка за розрахунками позивача становить 136 745,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.12.2020 матеріали позовної заяви № 905/2053/20 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

28.12.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали позовної заяви у справі №905/2053/20.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020 матеріали позовної заяви у справі № 905/2053/20 передано на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 відкрито провадження у справі № 905/2053/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 905/2053/20 відповідач та позивач повідомлялися належним чином, що підтверджується наступним.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення №086) та отримана відповідачем 18.01.2021, про що проставлена відповідна відмітка у поштовому повідомленні та розміщена інформація на інтернет ресурсі ПАТ "УКРПОШТА" за посиланням https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 була надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення №078) та отримана позивачем 18.01.2021, про що проставлена відповідна відмітка у поштовому повідомленні та розміщена інформація на інтернет ресурсі ПАТ "УКРПОШТА" за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує на недоведеність позивачем факту того, що на момент заповнення накладної вага вантажу була інша ніж та, що зазначена у залізничній накладній, а сама вага могла змінитися через незбереження вантажу залізницею, тому у задоволенні позивних вимог просить відмовити. Відповідач, разом із відзивом на позов додав заяву про застосування строків позовної давності.

Будь-яких додаткових заяв та/або доказів від сторін на підтвердження своїх вимог та заперечень, в тому числі клопотань процесуального характеру на час розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13.05.2020 за залізничною накладною № 34710541 зі станції Дарниця, регіональної філії "Південно-Західна залізниця", відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" відправлено до станції Сартана, регіональної філії "Донецька залізниця", вантаж - лом чорних металів, у вагоні № 66393257.

Відповідно до пункту 24 залізничної накладної № 34710541 маса вантажу визначена відправником та становить 62 000 кг.

Спосіб визначення маси, згідно пункту 26 вказаної вище залізничної накладної - на вагонних вагах (150 т).

На підставі акта загальної форми ГУ-23 № 518 від 19.05.2020, на станції Волноваха, регіональної філії "Донецька залізниця", було проведено комісійне контрольне зважування вагону № 66393257 на справних, повірених вагонних вагах вантажоодержувача та проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у залізничній накладній № 34710541.

Відповідно до складеного комерційного акту № 486202/136 від 19.05.2020 щодо вагону 66393257 у перевізних документах зазначено маса нетто - 62000 кг, а при переважуванні фактично виявилось вага вантажу 60500 кг, що менше на 1 500 кг.

Посилаючись на вказані обставини, відомості комерційного акта № 486202/136 від 19.05.2020 та акта загальної форми № 518 від 19.05.2020, залізницею за невірно вказану масу вантажу у накладній № 34710541 від 13.05.2020 відправнику, яким є відповідач, нараховано штраф, згідно статей 118 та 122 Статуту залізниць України, у розмірі п`ятикратної провізної плати за один вагон: 27 349,00 грн. х 5 = 136 745,00 грн., який позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір перевезення (стаття 908 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Статтею 8 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організовується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (надалі по тексту також - Статут) передбачено, що обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Згідно зі статтею 6 Статуту, накладна, це - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084 (надалі по тексту також - Правила).

Згідно з пунктом 1.1. Правил, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Пунктом 1.2. Правил визначено, що накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Згідно пункту 1.3 Правил, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Відповідно до пункту 2.1. Правил, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

Пунктом 2.3. Правил визначено, що у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.

Згідно з положенням статті 37 Статуту, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі 55 накладної № 34710541 правильність внесених відомостей підтвердив своїм електронним цифровим підписом уповноважений представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" - Скрипець А.М., у графі 24 накладної "Маса вантажу, визначена відправником" зазначено цифрами 62 000 кг та прописом - "шістдесят дві тисячі". У графі 25 "Маса вантажу, визначена залізницею" відсутні зазначення маси вантажу у кілограмах (брутто вантажу) та загальної маси вантажу прописом.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Так, на станції Волноваха регіональної філії "Донецька залізниця" при комісійному переважуванні на 150-тонних тензометричних вагонних вагах станції (держповірка 18.03.2020, контрольний огляд-перевірка 18.03.2020) з повною зупинкою і розчепленням вагона, було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній № 34710541 (62 000 кг), не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні (60 500 кг) та є меншою на 1 500 кг, про що зазначено в комерційному акті № 486202/136 від 19.05.2020.

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач посилався на те, що залізниця прийняла до перевезення вантаж вагою саме 62 000 кг і позивачем не доведено, що на момент заповнення накладної вага вантажу була інша ніж та, що зазначена в накладній. Також відповідач вказує на відсутність підстав для складання комерційного акта та його підписання неналежними посадовими особами.

Проте вказані посилання не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач вказує, що враховуючи домовленість між залізницею та вантажовідправником вантаж зважувався на 150 тонних вагах, які належать на праві господарського відання Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр", тобто самим відповідачем.

У графі 25 накладної № 34710541 "Маса вантажу, визначена залізницею" відсутні зазначення маси вантажу у кілограмах (брутто вантажу) та загальної маси вантажу прописом, а отже залізниця (її представники) не брали участі у зважуванні та не визначали масу вантажу, тобі як це здійснював лише вантажовідправник.

Як визначено у статті 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

За приписами статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до пункту 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

За змістом комерційного акту № 486202/136 від 19.05.2020, при огляді працівниками залізниці вагона № 66393257 виявлено навантаження на рівні бортів, вкрито листами звареними між собою. Маркування білою фарбою не порушено. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки закриті на запірний пристрій, скручений дротом, вагон технічно справний. Контрольне комісійне зважування проведено агентом комерційним Годлевською Г.М., в присутності ДСЗ Князькова А.О., стрілка Волноваського СК Нагребельного О.М. З моменту прибуття і до відправлення вагон знаходився під охороною. Посада начальника вантажного району (двору) за штатним розкладом відсутня.

Суд звертає увагу на те, що як навантаження цього вагону, так і його маркування було здійснено самим відповідачем, що не заперечувалося Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, твердження відповідача стосовно того, що маса вантажу була вказана у накладній правильно, а нестача вантажу могла бути зумовлена його втратою під час перевезення не відповідає встановленим судом обставинам справи.

Водночас, комерційним актом № 486202/136 від 19.05.2020, який був складений з дотриманням вимог чинного законодавства України, зафіксовано факт розбіжності між масою вантажу вказаною відповідачем у графі 24 накладної № 34710541 "Маса вантажу, визначена відправником" та його фактичною масою.

Протоколом розбору прибуття вагона № 66393257 на станцію Волноваха "Донецької залізниці" від 19.05.2020 дії приймальників поїздів станції Волноваха "Донецької залізниці" визнано вірними на підставі Наказу № 152-Ц від 26.04.06 п. 2.5-2.13 "Інструкції порядку оформлення, розслідування та обліку незбережених перевезень вантажів".

Стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту.

Суд зазначає, що підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акта загальної форми № 518 від 19.05.2020, встановлено, що за результатами контрольної перевірки маси вантажу вагоні № 66393257, фактична маса брутто вагона склала 81950 кг. тара вагона з ПД 21450 кг., маса вантажу нетто за ПД 62 000 кг., фактична маса вантажу нетто 60 500 кг., що менше документа 1 500 кг.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що комерційний акт № 486202/136 від 19.05.2020 та акт загальної форми № 518 від 19.05.2020, якими засвідчено невідповідність маси вантажу даним, зазначеним відповідачем у накладній № 34710541, є складеними у відповідності до вимог законодавства та підтверджують факт вчинення відповідачем порушення визначеного статтею 122 Статуту, а саме, неправильне зазначення у накладній маси вантажу.

Як вже було зазначено, відповідно до статті 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із пунктом 5.5 Правил, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту.

Згідно зі статтею 118 Статуту, за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Суд зазначає, що у розгляді справ про стягнення цього штрафу слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість.

Крім того, у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

У графі 25 накладної № 34710541, провізна плата вказана у розмірі 27 349,00 грн.

Враховуючи положення статті 118 Статуту, згідно якої штраф сплачується у розмірі п`ятикратної провізної плати, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто (27 349,00 грн. х 5) - 136 745,00 грн.

Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, передбаченої статтями 261, 267 Цивільного кодексу України, статтею 315 Господарського кодексу України та статтею 137 Статуту, якими встановлено шестимісячний строк для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 256 Цивільного кодексу України, передбачена позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з статтею 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно частини 5 статті 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Статтею 137 Статуту передбачено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Тобто, наведені норми Господарського кодексу України і Статуту є спеціальними нормами, які встановлюють скорочений шестимісячний строк позовної давності та регулюють питання його перебігу відносно позову залізниці до вантажоодержувача, що випливають із перевезення.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що перебіг позовної давності за вимогами залізниці до вантажоодержувача про стягнення штрафу згідно статті 122 Статуту, починається від дня настання події, що стала підставою для подання позову.

З огляду на те, що подією, яка стала підставою для подання позову є виявлення факту невідповідності маси вантажу та складання комерційного акта № 486202/136 від 19.05.2020 та акта загальної форми № 518 від 19.05.2020, шестимісячний термін для пред`явлення позовних вимог спливає 19.11.2020.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Спеціальний строк позовної давності, до якого віднесено, зокрема, строк на пред`явлення позовів перевізника до вантажоодержувача, передбачено загальною статтею 258 Цивільного кодексу України, яка наявна у вказаному переліку. Норми чинного законодавства не містять будь-яких обмежень щодо застосування вказаної норми до правовідносин, де перевізником є залізниця, а також будь-яких обмежень щодо дати початку перебігу такого строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятої відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 №1236 неодноразово продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України № 405 від 21.04.2021 строк дії карантину встановлено до 30.06.2021.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли в період карантину, закінчення строку позовної давності також припало на строк періоду карантину, який на даний час продовжено, суд дійшов висновку, що строк позовної давності на пред`явлення позивачем позовних вимог в силу пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України не сплинув, а отже у суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності до таких вимог.

Згідно статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами статей 76, 77, 78, 79 статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" про стягнення 136 745,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у залізничній накладній № 34710541 від 13.05.2020 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" про стягнення 136 745,00 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет Центр" (02099, м. Київ, вул. Приколійна, буд.22, корп. А, ідентифікаційний код 41187839) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) штраф за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в розмірі 136 745 (сто тридцять шість тисяч сімсот сорок п`ять) гривень 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.06.2021

Суддя С. В. Стасюк