ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Справа№ 910/12317/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Євсікова О.О.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання Островерхої В.Л.

за участю представників сторін зазначених у протоколі судового засідання від 08.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 (повний текст складено 20.10.2020)

у справі № 910/12317/18 (суддя Котков О.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформлене пунктами 7, 10 протоколу №26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018 по питаннях 7, 10 прийняте з порушенням вимог законодавства, що регулює складення фінансової звітності, оскільки підставою для складення фінансової звітності є результати діяльності суб`єкта господарювання та реальний фінансовий стан суб`єкта господарювання за звітний період, а рішення Загальних зборів не може бути підставою для внесення коригувань у фінансову звітність, в свою чергу проведення відповідних коригувань призвело до зменшення значення чистого прибутку за період 2017 року та відповідно до зменшення розміру дивідендів позивача як акціонера Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»; як вказує позивач відповідно до абз. 6 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» загальні збори не мали права приймати рішення не нараховувати дивіденди, а тому рішення по питанню 10 є дискримінаційним по відношенню до всіх акціонерів.

В процесі розгляду справи №910/12317/18 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд першої інстанції: визнати недійсним рішення Загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформлене пунктом 10 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018; визнати недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформлене пунктом 7 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018; визнати недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформлене пунктом 13 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018; визнати недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформлене пунктом 14 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018; визнати недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформлене пунктом 15 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018.

Господарський суд міста Києва визнав вказану заяву про збільшення розміру позовних вимог такою, що відповідає приписам ст.ст. 46, 182 Господарського процесуального кодексу України, 13.12.2018 прийняв її до розгляду.

В подальшому, позивач відмовився від позовних вимог в частині: визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформленого пунктом 13 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018; визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформленого пунктом 14 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018; визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформленого пунктом 15 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 закрито провадження у справі № 910/12317/18 в частині позовних вимог про: визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформленого пунктом 13 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018; визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформленого пунктом 14 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018; визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформленого пунктом 15 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/12317/18 у позові відмовлено повністю.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів того, що ухвалене Загальними зборами акціонерів ПАТ «Укрнафта» рішення №26 від 14.06.2018 в частині питань 7, 10 призвело до порушення прав чи законних інтересів позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/12317/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Визнати недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформлене пунктом 7 протоколу №26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018. Визнати недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформлене пунктом 10 протоколу №26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної інстанції позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність порушеного права позивача, оскільки рішенням відповідача з питання 10 вирішено питання про фактичну виплату дивідендів лише одному з тридцяти тисяч акціонерів ПАТ «Укрнафта», що порушує законний інтерес позивача як акціонера ПАТ «Укрнафта» мати рівне становище в порівняні з іншими акціонерами ПАТ «Укрнафта» та розраховувати на отримання від користування корпоративними правами частини чистого прибутку ПАТ «Укрнафта» - дивідендів. Стосовно питання №7, то воно порушує законний інтерес позивача як акціонера ПАТ «Укрнафта» розраховувати на легітимне правове управління ПАТ «Укрнафта», де органи управління не виходять за межі своєї компетенції та приймають обґрунтовані недискримінаційні рішення, які відповідають законодавчим вимогам.

Апелянт зазначає, що суд не дослідив питання щодо наявності у позивача суб`єктивного права, інтересу, без дослідження доказів, з повним ігноруванням висновків експертизи, часткового визнання відповідачем позову, обставин щодо визнання неконституційним абзацу 8 частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», на якому ґрунтується рішення по питанню №10.

В обґрунтування позовних вимог по питанню №7 рішення Загальних зборів позивач посилається на відсутність у Загальних зборів повноважень на прийняття рішення про зобов`язання Правління ПАТ «Укрнафта» забезпечити внесення коригувань до окремої фінансової звітності за 2017 рік. Відсутність підстав для внесення таких коригувань також підтверджена висновком комісійної судово-економічної експертизи №6004/600/19-71/3111ч3116/20-71 від 21.01.2020. Загальними зборами прийнято рішення по питанню №10, в основу якого покладено положення абзацу 8 частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», проте, як вказує позивач до цих правовідносин підлягають застосуванню приписи абзацу 6 частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та не повинні призводити до нерівності акціонерів відповідача перед державою, що позбавило позивача можливості користуватися та розпоряджатися своїми корпоративними правами та отримання дивідендів від суми чистого доходу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Корсак В.А., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 по справі №910/12317/18. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.01.2021 о 09 год. 20 хв. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, заперечення, пояснення до 20.12.2020.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 у зв`язку з перебуванням 12.01.2021 суддів Корсака В.А. та Майданевича А.Г. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги у справі №910/12317/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі № 910/12317/18 до провадження вказаною колегією суддів. Призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі № 910/12317/18 на 23.02.2021 о 12 год. 40 хв.

23.02.2021 у судовому засіданні оголошено перерву у розгляді справи №910/12317/18 до 02.03.2021 о 13 год. 00 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/12317/18. Відкладено розгляд справи на 06.04.2021 о 12 год. 30 хв.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Владимиренко С.В. на лікарняному з 22.03.2021 по 14.04.2021 включно, судове засідання у справі №910/12317/18, призначене на 06.04.2021 не відбулося. Після виходу головуючого судді Владимиренко С.В. з лікарняного, справа призначається до розгляду. Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1604/21 від 15.04.2021 у справі №910/12317/18 у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2021 справу № 910/12317/18 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/12317/18 прийнято колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Євсіков О.О. до провадження. Призначити розгляд справи №910/12317/18 на 01.06.2021 о 12 год. 45 хв.

01.06.2021 у судовому засіданні оголошено перерву у розгляді справи №910/12317/18 до 08.06.2021 о 13 год. 45 хв.

Відповідач своїм правом, наданим ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні 08.06.2021 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/12317/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.06.2021 частково заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив апеляційний суд відмовити у її задоволенні частково, рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі №910/12317/18 скасувати в частині відмови у визнанні недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформленого пунктом 10 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018, а саме в частині абзацу першого оскарженого рішення «оскільки Загальні збори Товариства не прийняли рішення про нарахування дивідендів за 2017 рік до 01.05.2018 відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» сплатити до Державного бюджету України до 1 липня 2018 року частину чистого прибутку Товариства за 2017 рік, визначену відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», ухвалити в цій частині рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта» засноване відповідно до наказу Державного Комітету України по нафті і газу №57 від 23.02.1994 шляхом перетворення державного підприємства «Виробниче об`єднання «Укрнафта» у акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України «Про корпорацію підприємств» №210/93 від 15.06.1993 (п. 1.1 Статуту ПАТ «Укрнафта» в чинній редакції, що опублікована на офіційному веб-сайті: https://www.ukrnafta.com/data/Page_Documents/Statute_22/03/2011.pdf.

Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву з Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», про що зазначено відповідачем у відзиві на позов.

Статутний капітал ПАТ «Укрнафта» становить 13 557 127,50 грн і поділений на 54 228 510 шт. простих іменних акцій (п.п. 5.1, 5.2 Статуту ПАТ «Укрнафта»).

Акціонерами ПАТ «Укрнафта» є юридичні та фізичні особи, що набули право власності на акції відповідно до положень цього Статуту та вимог чинного законодавства України (п. 3.1 Статуту «Укрнафта»).

Власником 50% плюс одна акція ПАТ «Укрнафта» є самостійна юридична особа - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (), частка держави в статутному капіталі якої становить 100 відсотків.

Засновником та єдиним акціонером Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є держава. Функції з управління корпоративними правами держави у статутному капіталі компанії здійснює Кабінет Міністрів України (п. 15 Статуту НАК «Нафтогаз України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 №1044).

Як встановлено місцевим господарським судом ОСОБА_1 є акціонером Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» з кількістю акцій 170 штук, що становить 0,003% частки у Статутному капіталі ПАТ «Укрнафта» та підтверджується випискою про стан рахунку у цінних паперах станом на 15.05.2018, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрідом Фінанс Україна». (т.1, а.с. 21).

14.06.2018 відбулись Загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», з наступним порядком денним:

1. Обрання Лічильної комісії Загальних зборів акціонерів Товариства.

2. Обрання Голови та секретаря Загальних зборів акціонерів Товариства.

3. Затвердження порядку та способу засвідчення бюлетеню.

4. Затвердження порядку (регламенту) проведення Загальних зборів акціонерів Товариства.

5. Розгляд Звіту Правління Товариства за 2017 рік та затвердження заходів за результатами його розгляду.

6. Розгляд Звіту Наглядової ради Товариства за 2017 рік та затвердження заходів за результатами його розгляду.

7. Розгляд висновків зовнішнього аудиту за 2017 рік та затвердження заходів за результатами його розгляду.

8. Затвердження звіту та висновків Ревізійної комісії за 2017 рік.

9. Затвердження річного звіту та балансу Товариства за 2017 рік.

10. Розподіл прибутку і збитків Товариства за підсумками 2017 року.

11. Прийняття рішення за наслідками розгляду звіту Правління, звіту Наглядової ради та звіту Ревізійної комісії Товариства за 2017 рік.

12. Припинення повноважень Голови та членів Наглядової ради Товариства.

13. Обрання членів Наглядової ради Товариства.

14. Обрання Голови Наглядової ради Товариства.

15. Затвердження умов цивільно-правових або трудових договорів (контрактів), що укладатимуться з Головою та членами Наглядової ради, встановлення розміру їх винагороди, обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів (контрактів) з Головою та членами Наглядової ради. (т.1, а.с. 22-47).

Прийняті загальними зборами акціонерів ПАТ «Укрнафта» рішення були оформлені протоколом № 26, який опублікований на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрнафта». (т.1, а.с. 22-47).

За результатами цих Загальних зборів вирішено, зокрема, питання, а саме: № 7 «Розгляд висновків зовнішнього аудиту за 2017 рік та затвердження заходів за результатами його розгляду» та питання №10 «Розподіл прибутку і збитків Товариства за підсумками 2017 року», які власне і оскаржуються позивачем.

По питанню № 7 Загальними зборами простою більшістю голосів акціонерів, що склало 52,30976 % від кворуму, прийнято рішення: «Голові правління Товариства: забезпечити необхідні коригування окремої фінансової звітності Товариства у відповідності до аудиторського висновку компанії ТОВ АФ «ПрайсвотерхаусКуперс (Аудит)» до окремої фінансової звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік та умовно-позитивної думки щодо відсутності достатніх та прийнятних аудиторських доказів для обґрунтування визнання та подальшого обліку передплат, виданих за постачання нафтопродуктів, що були сформовані протягом 2015 року, на загальну номінальну вартість 14 130 500 тис. грн. та балансовою вартістю 2 969 887 тис. грн. станом на 31 грудня 2017 року; після здійснення коригувань надати скориговану окрему фінансову звітність ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік разом з аудиторським висновком на затвердження Загальним зборам».

По питанню № 10 Загальними зборами простою більшістю голосів акціонерів, що склало 47,704162634 % від кворуму: «Оскільки Загальні збори Товариства не прийняли рішення про нарахування дивідендів за 2017 рік до 01.05.2018 року відповідне до частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» сплатити до Державного бюджету України до 01 липня 2018 року частину чистого прибутку Товариства за 2017 рік, визначену відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності». Дивіденди не нараховувати у зв`язку із наявністю значної заборгованості Товариства з податків і зборів. Решту чистого прибутку спрямувати на погашення заборгованості Товариства з податків і зборів».

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ЦК України) юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 89 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ГК України) управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 №514-VI (далі - Закон №514-VI) загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Згідно ч.1 ст.33 Закону №514-VI загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції наглядової ради законом або статутом.

За приписами ч.2 ст.33 Закону №514-VI до виключної компетенції загальних зборів належить: визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства; розгляд висновків зовнішнього аудиту та затвердження заходів за результатами його розгляду; розподіл прибутку і збитків товариства з урахуванням вимог, передбачених законом; затвердження розміру річних дивідендів з урахуванням вимог, передбачених законом та інше.

Аналогічні за змістом положення щодо компетенції загальних зборів відповідача викладені в п.9.1.5 та 9.1.6 Статуту ПАТ «Укрнафта».

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 58 Закону №514-VI виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Згідно п. 9.3 Статуту ПАТ «Укрнафта» Правління є колегіальним виконавчим органом, який здійснює управління поточною діяльністю ПАТ «Укрнафта». До компетенції Правління належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Правління як колегіальний виконавчий орган підзвітне загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень.

Відповідно до Положення про Правління ВАТ «Укрнафта», затвердженого позачерговими сьомими загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта» протокол №1 від 25.04.2003, Правління зобов`язане: забезпечувати виконання рішень Загальних зборів акціонерів та Спостережної ради по всім питанням господарської, виробничої та соціальної діяльності акціонерного товариства; забезпечувати правильне ведення бухгалтерського обліку, статистичної, оперативної та іншої звітності, своєчасне подання необхідних документів державним органом, Загальним зборам акціонерів та Спостережній раді.

Статут ПАТ «Укрнафта», як і Положення про Правління ВАТ «Укрнафта» є загальнодоступними та містяться на офіційному веб-сайті відповідача.

Відповідно до п.п. 9.3.7 та п.п. 9.3.6 Статуту ПАТ «Укрнафта» Правління організовує фінансово-економічну роботу, облік і звітність, ведення грошоворозрахункових операцій. Тоді як Голова Правління організує ведення в товаристві бухгалтерського обліку та статистичної звітності.

У статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) визначено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Відповідно до ст. 3 Закону №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону №996-XIV підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку. Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг. Фінансову звітність підприємства, що становить суспільний інтерес, підписують керівник або уповноважена особа у визначеному законодавством порядку та головний бухгалтер. Фінансова звітність недержавних пенсійних фондів та інститутів спільного інвестування підписується у порядку, передбаченому законодавством. Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Частиною 3 ст. 14 Закону №996-XIV визначено, що підприємства, що становлять суспільний інтерес (крім великих підприємств, які не є емітентами цінних паперів), публічні акціонерні товариства, суб`єкти природних монополій на загальнодержавному ринку та суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, зобов`язані не пізніше ніж до 30 квітня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським висновком на своїй веб-сторінці (у повному обсязі) та в інший спосіб у випадках, визначених законодавством.

Фінансова звітність ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік була проаудийована ТОВ АФ «Прайсвотерхаускуперс» (Аудит), за яким за винятком можливого впливу питань, описаних у розділі звіту «Підстава для висловлення умовно-позитивної думки», окрема фінансова звітність відображає достовірно, в усіх суттєвих аспектах, фінансовий стан ПАТ «Укрнафта» станом на 31 грудня 2017 року та її фінансові результати і рух грошових коштів за 2017 фінансовий рік відповідно до Міжнародних стандартів фінансової звітності (МСФЗ).

Правління ПАТ «Укрнафта» відповідно та в межах своєї компетенції на виконання вказаної норми склало та оприлюднило 30.04.2018 річну фінансову звітність Товариства за 2017 рік разом із аудиторським висновком на офіційному веб-сайті Товариства.

Рішенням Наглядової ради ПАТ «Укрнафта» від 30.03.2018, оформленим протоколом № 2/18, на 14 червня 2018 року були скликані Загальні збори акціонерів, затверджений проект порядку денного зборів, визначена дата складання переліку акціонерів ПАТ «Укрнафта» для повідомлення про проведення зборів, визначена дата складання переліку акціонерів на участь у зборах, затверджені проекти рішень з питань проекту порядку денного зборів, затверджено повідомлення акціонерам про проведення зборів, обрано реєстраційну та тимчасову лічильну комісії зборів, затверджений порядок денний зборів, затверджені форма і текст бюлетенів для голосування. (т.1, а.с. 100-126).

14.06.2018 відбулись Загальні збори акціонерів ПАТ «Укрнафта» та з питання сьомого порядку денного «Розгляд висновків зовнішнього аудиту за 2017 рік та затвердження заходів за результатами його розгляду» простою більшістю голосів, які зареєструвались для участі у зборах, було прийнято наступне рішення, проект якого був запропонований акціонером ПАТ «Укрнафта» - ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»: забезпечити необхідні коригування окремої фінансової звітності Товариства у відповідності до аудиторського висновку компанії ТОВ АФ «ПрайсвoтерхаусКуперс (Аудит)» до окремої фінансової звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік та умовно-позитивної думки щодо відсутності достатніх та прийнятних аудиторських доказів для обґрунтування визнання та подальшого обліку передплат, виданих за постачання нафтопродуктів, що були сформовані протягом 2015 року, на загальну номінальну вартість 14 130 500 тис. грн та балансовою вартістю 2 969 887 тис. грн станом на 31 грудня 2017 року; після здійснення коригувань надати скориговану окрему фінансову звітність ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік разом з аудиторським висновком на затвердження Загальним зборам.

ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як акціонер ПАТ «Укрнафта» та є власником 27 114 256 шт. простих іменних акцій, внесло альтернативний проект рішення до питання сьомого проекту денного Загальних зборів, який в подальшому був прийнятий.

Скорегована фінансова звітність ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік наразі проаудийована ТОВ АФ «ПрайсвoтерхаусКуперс (Аудит)» та оприлюднена на офіційному сайті Товариства.

Згідно ст. 25 Закону №514-VI кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства. Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування. Акціонери - власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

За змістом п.п. 11, 11-1, 11-3, 12, 15, 16 ч. 2 ст. 33 Закону №514-VI до виключної компетенції загальних зборів належить затвердження річного звіту товариства; розгляд звіту наглядової ради та затвердження заходів за результатами його розгляду; розгляд висновків зовнішнього аудиту та затвердження заходів за результатами його розгляду; розподіл прибутку і збитків товариства з урахуванням вимог, передбачених законом; затвердження розміру річних дивідендів з урахуванням вимог, передбачених законом; прийняття рішень з питань порядку проведення загальних зборів.

Як вже зазначалось, загальними зборами акціонерів ПАТ «Укрнафта» з питання десятого порядку денного «Розподіл прибутку і збитків Товариства за підсумками 2017 року» було прийнято рішення: Оскільки Загальні збори Товариства не прийняли рішення про нарахування дивідендів за 2017 рік до 01.05.2018 відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» сплатити до Державного бюджету України до 1 липня 2018 року частину чистого прибутку Товариства за 2017 рік, визначену відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Дивіденди не нараховувати у зв`язку із наявністю значної заборгованості Товариства з податків і зборів.

Решту чистого прибутку спрямувати на погашення заборгованості Товариства з податків і зборів.

Згідно протоколу Загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Укрнафта» №26 від 14.06.2018 рішення з питань порядку денного приймались простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвались для участі на загальних зборах та є власниками голосуючих з цих питань акцій.

Згідно рішення Правління ПАТ «Укрнафта» від 20.06.2018, оформленого протоколом №6/4, на виконання рішень Загальних зборів акціонерів від 14.06.2018 щодо необхідності коригування окремої звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік та щодо сплати до 01.07.2018 до Державного бюджету України частини чистого прибутку ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік Товариством були внесені відповідні коригування в річну фінансову звітність за 2017 рік, які трансформували серед інших показник «чистий фінансовий результат: прибуток» з 444 360 тис. грн. в 101 771 тис. грн. (т.1, а.с. 127-128).

На виконання рішень Загальних зборів акціонерів від 14.06.2018, оформленого протоколом №26, 26.06.2018 платіжним дорученням за №8835-П18 відповідачем було сплачено до Державного бюджету України 38 164 126,41 грн частину чистого прибутку Товариства за 2017 рік, визначену відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності». (т.1, а.с. 129).

У відповідності до абз. 6 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, сплачують дивіденди безпосередньо до Державного бюджету України у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, у розмірі базових нормативів відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, але не менше 30 відсотків, пропорційно розміру державної частки (акцій) у статутних капіталах господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій.

Згідно абз. 8 ч. 5 ст. 11 вказаного Закону господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, та господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави яких становить 100 відсотків, які не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним, сплачують до державного бюджету частину чистого прибутку у розмірі, визначеному за базовими нормативами відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, встановлених на відповідний рік, але не менше 30 відсотків, до 1 липня року, що настає за звітним. На суму таких коштів органами доходів і зборів нараховується пеня у порядку, визначеному абзацом шостим цієї частини, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України Перший Сенат у справі за конституційною скаргою Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «АВАНПОСТ» щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого частини п`ятої статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 22.07.2020 у справі №3-313/2019 (7438/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац восьмий частини п`ятої статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V зі змінами. Абзац восьмий частини п`ятої статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено. Рішення Конституційного Суду України підлягає опублікуванню у «Віснику Конституційного Суду України».

Відповідач в процесі розгляду справи у суді першої інстанції, з огляду на Рішенням Конституційного Суду України Перший Сенат від 22.07.2020 у справі №3-313/2019 (7438/19), керуючись ст.ст. 11, 42, 46, 191 ГПК України визнав позов в частині визнання недійсним рішення Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформленого пунктом 10 протоколу № 26 Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 14.06.2018, а саме в частині абзацу першого оскарженого рішення «оскільки Загальні збори Товариства не приймали рішення про нарахування дивідендів за 2017 рік до 01.05.2018 відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» сплатити до Державного бюджету України до 1 липня 2018 року частину чистого прибутку Товариства за 2017 рік, визначену відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 6 ст. 236 ГПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч. 1, 4 ст. 191 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України (далі - Конституційний Суд або Суд) є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

Відповідно до ст. 91 зазначеного Закону закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, абзац восьмий частини п`ятої статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22.07.2020. Станом на дату прийняття спірного рішення Загальних зборів ПАТ «Укрнафта» 14.06.2018 дана норма була чинною.

Такої ж правової позиції стосовно втрати чинності з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність норми дотримується Верховий Суд, зокрема у постанові від 04.09.2019 у справі №904/8354/16.

Таким чином, суд першої інстанції вірно не прийняв визнання позову відповідачем у цій частині, оскільки таке визнання суперечить закону та зумовлює порушення прав та інтересів Держави України, до Державного бюджету якої було сплачено відповідачем 26.06.2018 за платіжним дорученням №8835-П18 частину чистого прибутку за 2017 рік на суму 38 164 126,41грн., визначеного відповідно до абзацу 8 частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», який втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення, тобто з 22.07.2020.

Не постановлення судом першої інстанції ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову в цій частині не призвело до неправильного вирішення судом першої інстанції даної справи згідно ч.2 ст.277 ГПК України.

Апеляційним господарським судом встановлено, що в процесі розгляду справи у суді першої інстанції було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертів суд поставив наступні питання:

- Чи підтверджується документами первинного обліку ПАТ «Укрнафта» достовірність відображення в окремій фінансовій звітності ПАТ «Укрнафта"» за 2017 рік здійснених у 2015 році господарських операцій з придбання нафтопродуктів та реалізації нафти, щодо яких в Звіті незалежного аудитора щодо окремої фінансової звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік ТОВ АФ «ПрайсвотерхаусКуперс (Аудит)» в розділі «Підстава для висловлення умовно-позитивної думки» було висловлено умовно-позитивну думку?;

- Чи підтверджується документами первинного обліку ПАТ «Укрнафта» наявність підстав для коригування окремої фінансової звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік до 14 червня 2018 року?;

- Чи підтверджується документами первинного обліку ПАТ «Укрнафта» достовірність коригування показників здійснених у 2015 році господарських операцій з придбання нафтопродуктів та реалізації нафти в окремій фінансовій звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік?; - Чи відповідає проведене коригування окремої фінансової звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік загальним правилам та порядку складання фінансової звітності згідно з вимогами МСФЗ (МСФО)?.

За результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи №6004/6005/19-71/3111ч3116/20-71 встановлено, що:

- документально підтверджується здійснення у 2015 році операцій з купівлі-продажу нафтопродуктів за договорами купівлі-продажу, біржовими аукціонами та здійснення спільної діяльності, щодо яких виникла дебіторська заборгованість, щодо якої у Звіті незалежного аудитора щодо окремої фінансової звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік ТОВ АФ «ПрайсвoтерхаусКуперс (Аудит)» в розділі «Підстава для висловлення умовно-позитивної думки» було висловлено умовно-позитивно думку;

- в межах наданих на дослідження документів, наявність підстав для коригування окремої фінансової звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік до 14 червня 2018 року, документально не підтверджується;

- оскільки відсутні документи, які підтверджують фінансовий стан боржників, то визначити, чи підтверджується документами первинного обліку ПАТ «Укрнафта» достовірність коригування показників здійснених у 2015 році господарських операцій з придбання нафтопродуктів та реалізації нафти в окремій фінансові звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік, не видається за можливе;

- в межах наданих на дослідження документів, відповідність проведеного коригування окремої фінансової звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік загальним правилам та порядку складання фінансової звітності, згідно вимогам МСФЗ, документально не підтверджується. Згідно частини 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Як вірно вказано судом першої інстанції надання оцінки висновку експертів як доказу у корпоративному спорі можливо за наявності порушеного права позивача.

Згідно п. 2.14. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №4 від 25.02.2016 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання. Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрнафта» щодо коригування фінансової звітності за 2017 рік прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства; без порушень вимог Закону№514-VI та установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позивач не був позбавлений права на участь у зборах, був присутній на них.

Доводи позивача про неправомірність рішення загальних зборів відповідача щодо коригування фінансової звітності за 2017 рік «чистого фінансового результата: прибутку» з 444 360 тис.грн. в 101 771тис.грн. на підставі аудиторського висновку, тоді як висновком експертів за результатами проведеної комісійної судово-економічної експертизи від 24.01.2020 №6004/6005/19-71/3111-3116/20-71 не підтверджена наявність підстав для коригування, не заслуговують на увагу, оскільки вказаного висновку експерти дійшли в межах наданих на дослідження документів, про що зазначено у п.2 висновку експертизи, при цьому в п.3 висновку експертизи зазначено : «оскільки відсутні документи, які підтверджують фінансовий стан боржників, то визначити, чи підтверджується документами первинного обліку ПАТ «Укрнафта» достовірність коригування показників здійснених у 2015 році господарських операцій з придбання нафтопродуктів та реалізації нафти в окремій фінансовій звітності ПАТ «Укрнафта» за 2017 рік, не видається за можливе». Крім того зазначене коригування фінансової звітності за 2017 рік «чистого фінансового результата: прибутку» з 444 360 тис.грн. в 101 771тис.грн. при наявності податкової заборгованості у відповідача на суму 14 099,9млн.грн., знаходження у податковій заставі майна відповідача на суму 11 269,7млн.грн. (про що зазначено в наданому відповідачем суду першої інстанції листі Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 25.10.2017 №55144/10/28-10-17-02-24) не зумовило та не могло зумовити порушення прав позивача на виплату дивідендів, тоді як загальними зборами прийнято рішення не нараховувати дивіденди у зв`язку з наявністю значної заборгованості відповідача з податків і зборів, решту чистого прибутку спрямувати на погашення заборгованості відповідача з податків і зборів.

Слід зазначити і те, що питання фінансової звітності Товариства не може бути вирішено акціонером одноособово, рішення приймається Правлінням ПАТ «Укрнафта», який є колегіальним виконавчим органом та здійснює управління поточною діяльністю ПАТ «Укрнафта», а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом надані вичерпні висновки на доводи апелянта, з посиланням на норми матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/12317/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі № 910/12317/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/12317/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за апеляційний перегляд покладаються на ОСОБА_1 .

4. Матеріали справи №910/12317/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.06.2021.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова