РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.06.2021Справа № 910/3871/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмежено відповідальністю "КАРГОРЕМТРАНС"

до Фізичної особи-підприємця Гобод Володимира Миколайовича

про стягнення 65 000,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Мурашко О.А.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмежено відповідальністю "КАРГОРЕМТРАНС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи підприємця Гобод Володимира Миколайовича про стягнення 65 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № Д-33/02/2020 від 03.02.2020 про надання послуг організації технічного діагностування вантажних вагонів.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.03.2021 прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/3871/21, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

05.05.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання розгляд справи з викликом сторін та відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що встановити якість наданих позивачем послуг та обґрунтованість заявлених до стягнення сум є неможливим. Відповідач зазначає, що позивачем не було надано оригінали технічних рішень на вагони за результатами діагностування на виконання п. 4.5. договору, а тому акт на суму 65 000,00 грн не підписаний з боку відповідача та є не узгодженим, а послуги - не прийняті.

Господарським судом міста Києва ухвалою від 18.05.2021 задовольнив клопотання відповідача та призначив судове засідання у справі на 01.06.2021.

01.06.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання 01.06.2021 не з`явився, відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.05.2021, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив в його задоволенні, з огляду на наступне.

Клопотання відповідача обґрунтоване проведенням огляду для встановлення несправностей рухомого складу та обсягу ремонту, який проведений позивачем та можливістю мирного врегулювання спору.

Згідно із ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Однак, відповідачем не обґрунтовано наявності обставин, які б у відповідності до наведеної вище правової норми можуть бути підставою для відкладення судового засідання.

Статтею 129 Конституції України, статтею 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні одного з представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заслухавши думку представника позивача, враховуючи відсутність підстав, визначених вище наведеними нормами законодавства, для відкладення розгляду справи, з урахуванням наявність матеріалів справи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Представник позивача в судовому засіданні 01.06.2021 надав пояснення по суті спору та підтримав позовні вимоги.

У судовому засіданні 01.06.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2020 між Товариством з обмежено відповідальністю "КАРГОРЕМТРАНС" (виконавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Гобод Володимиром Миколайовичем (замовник. відповідач) укладений договір №Д-33/02/2020 про надання послуг з організації технічного діагностування вантажних вагонів (надалі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання про надання послуг з організації проведення робіт з технічного діагностування (обстеження фактичного стану вагона) вантажних вагонів, щодо продовження їх терміну служби (експлуатації) та передачу узгоджених Департаментом вагонного господарства АТ «УКРАТНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (надалі - «Укрзалізниця») технічних рішень щодо подальшої експлуатації обстежених вагонів (надалі - «Послуги»), а змовник зобов`язується прийняти надані послуги та своєчасно їх оплатити (п. 1.1. договору).

Відповідно до пункту 1.2. договору, приймання результатів по п. 1.1. договору здійснюється замовником у відповідності до вимог технічного завдання. Замовник має право відмовитися від прийняття послуг або прийняти частину таких послуг на тій підставі, що вони не відповідають змісту та/або переліку наданих до прийняття послуг. Про дані обставини заявник вказує у відповідному актi.

Ціна на послуги встановлюється в національній валюті України - гривні. Ціна надання послуг з технічного діагностування одного вагона, термін служби якого закінчився, або закінчується, визначається Протоколом погодження договірної ціни (Додаток № 1 до договору), який є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.1. та 3.2. договору).

Згідно із Додатком №1 до договору №Д-33/02/2020 від 03.02.2020 сторони погодили, що ціна за послугу з організації технічного діагностування одного вагона з продовженням його терміну служби до 11 років, становить 13 000,00 грн з ПДВ.

Розрахунки за цим договором замовник здійснює у грошовій формі за фактично надані послуги протягом 3-x (трьох) банківських днів від дати підписання замовником актів здачі- приймання наданих послуг на підставі рахунків виконавця (п. 3.5 договору).

За змістом п. 4.2. та 4.3. договору акт здачі-приймання наданих послуг, підписаний виконавцем у 2-х примірниках з додатком до нього оригіналу технічних рішень, надається замовнику. Передача оформленої у встановленому порядку документації по договору здійснюється супровідними документами виконавця по фактично наданим послугам.

У пункті 4.4. договору сторони погодили, що замовник протягом 5-ти робочих днів від дня одержання акта здачі-приймання наданих послуг направляє виконавцю такий підписаний акт або мотивовану відмову замовника від приймання наданих послуг. У разі відмови замовника від приймання наданих послуг, в десятиденний термін між сторонами оформляється акт з переліком необхідних доопрацювань і термінів їх виконання. У випадку не повернення замовником отриманого від виконавця акту здачі-приймання робіт протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання його замовником, послуги за договором вважаються зданими виконавцем і прийнятими замовником без зауважень.

Згідно п. 4.5. договору по закінченню надання послуг та повної оплати рахунків виконавець надає замовнику оригінали наступних документів:

- акт наданих послуг;

- технічні рішення;

- рахунки за надані послуги.

Договір набирає чинності від дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків за надані послуги до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 9.1. договору).

В обґрунтування позову позивач зазначає, що згідно із актом здачі-приймання (надання послуг) №245 від 30.04.2020 на суму 13 000,00 грн., актом здачі-приймання (надання послуг) №296 від 31.05.2020 на суму 13 000,00 грн., актом здачі-приймання (надання послуг) №405 від 31.07.2020 на суму 65 000,00 грн. позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму в розмірі 91 000,00 грн.

10.02.2021 позивач направив на адресу відповідача Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №405 від 03.02.2020 року на суму 65 000 грн та рахунок на оплату №945 від 31.07.2020 року.

Відповідач оплату вартості наданих позивачем послуг за договором № Д-33/02/2020 від 03.02.2020 здійснив частково у сумі 26 000,00 грн.

16.02.2021 ТОВ «Каргаремтранс» направив на адресу відповідача претензію №190 з проханням сплатити на користь позивача кошти на суму 65 000,00 гривень. Докази направлення наявні в матеріалах справи.

У зв`язку із наявністю заборгованості за договором № Д-33/02/2020 від 03.02.2020 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 65 000,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На виконання договору №Д-33/02/2020 від 03.02.2020 позивач надав послуги з організації діагностики вагонів на суму 91 000,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання (надання послуг) №245 від 30.04.2020 на суму 13 000,00 грн., №296 від 31.05.2020 на суму 13 000,00 грн., №405 від 31.07.2020 на суму 65 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

У п. 3.5. договору сторони погодили, що розрахунки за цим договором замовник здійснює у грошовій формі за фактично надані послуги протягом 3-x (трьох) банківських днів від дати підписання замовником актів здачі- приймання наданих послуг на підставі рахунків виконавця

Відповідачем здійснено часткову оплату наданих позивачем послуг за актами здачі-приймання (надання послуг) №245 від 30.04.2020 на суму 13 000,00 грн., №296 від 31.05.2020 на суму 13 000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку позивача.

Відповідач в заперечення позовних вимог посилається на те, що акт №405 від 31.07.2020 на суму 65 000,00 грн відповідачем не затверджувався.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, відповідач підписав акти №245 від 30.04.2020 на суму 13 000,00 грн., №296 від 31.05.2020 на суму 13 000,00 грн. та прийняв надані позивачем послуги без заперечень та зауважень.

Акт здачі-приймання (надання послуг) №405 від 31.07.2020 на суму 65 000,00 грн. зі сторони відповідача не підписаний.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача було направлено акт здачі-приймання (надання послуг) №405 від 31.07.2020 на суму 65 000,00 грн та рахунок на оплату №945 від 31.07.2020, що підтверджується копією опису вкладення в цінний лист №778 від 10.02.2020, копією поштової квитанції №778 від 10.02.2020 та накладної №778 від 10.02.2020.

Відповідно до відомостей з офіційного сайту АТ «Укрпошта» з перевірки трекінгу за номером 778 від 10.02.2021, відповідач отримав акт №405 та рахунок на оплату №945 - 27.02.2021.

Листом за вих. №0103-2021/1 від 01.03.2021 відповідачем повідомлено позивача про те, що акт здачі-приймання (надання послуг) №405 від 31.07.2020 на суму 65 000,00 грн складений в односторонньому порядку, оригінали технічних рішень за договором №Д-33/02/2020 від 03.02.2020 не надходили, а тому відповідач вважає, що послуги надані неналежно та зобов`язання позивача не виконані.

Таким чином, з матеріалів справи та зі змісту відзиву вбачається, що підставою відмови відповідача від підписання акту здачі-приймання (надання послуг) №405 від 31.07.2020 на суму 65 000,00 грн слугувало фактично неможливість встановлення якості наданих позивачем послуг з організації проведення робіт з технічного діагностування вантажних вагонів, оскільки оригінали технічних рішень на вагони відповідач не отримував.

При цьому, факт надання позивачем послуг відповідачем не заперечується та не спростовується, а лише зазначається про ненадання позивачем на виконання п. 4.5. договору оригіналів технічних рішень на вагони за результатами діагностування, що вплинуло на подальшу організацію ремонту вагонів за договором №Д-32/02/2020 від 03.02.2020, укладеного між позивачем та відповідачем, а саме призвело до невірного визначення та неналежного погодження виду і обсягу ремонту вантажних вагонів.

Як встановлено судом вище, умовами пункту 4.4. договору сторонами погоджено, що замовник протягом 5-ти робочих днів від дня одержання акта здачі-приймання наданих послуг направляє виконавцю такий підписаний акт або мотивовану відмову замовника від приймання наданих послуг. У разі відмови замовника від приймання наданих послуг, в десятиденний термін між сторонами оформляється акт з переліком необхідних доопрацювань і термінів їх виконання. У випадку не повернення замовником отриманого від виконавця акту здачі-приймання робіт протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання його замовником, послуги за договором вважаються зданими виконавцем і прийнятими замовником без зауважень.

Отже, сторонами договору чітко визначено порядок дій сторін щодо засвідчення факту надання послуг та претензій (зауважень) щодо належності їх надання. При цьому, укладений сторонами договір не містить умов щодо звільнення замовника від оплати або зменшення розміру оплати фактично наданих послуг за наявності претензій (заперечень) щодо належності наданих послуг.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2019 у справі 910/2693/18).

Аналіз наведеного свідчить, що неналежне виконання зобов`язання - це порушення умов, визначених змістом зобов`язання (виконання зобов`язання з певними недоліками, дефектами). При неналежному виконані боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначені законом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

У розділі 3 договору сторонами погоджено обов`язки сторін, зокрема, після закінчення технічного діагностування вагонів, виконавець протягом семи календарних днів проводить опрацювання отриманих даних, готує та подає на узгодження Укрзалізниці технічні рішення за результатами технічного діагностування вагонів.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків.

Отже, порушення зобов`язання за свої змістом є юридичним фактом, з яким пов`язуються певні негативні правові наслідки для правопорушника основною метою яких є забезпечення захисту, а у разі можливості - й відновлення порушення суб`єктивного цивільного права.

Виходячи зі змісту вказаної статті правові наслідки порушення зобов`язання поділяються на три групи: 1) загальні; 2) ті, що встановлені законом за порушення певних зобов`язань; 3) ті, що встановлені конкретним договором за його порушення.

Правовий аналіз статті 611 ЦК України свідчить, що останньою не передбачено таких правових наслідків порушення зобов`язання як звільнення від оплати виконаного неналежним чином (з дефектами, недоліками, неякісно) зобов`язання.

Укладений між сторонами договір також не містить відповідних умов, які звільняли б замовника послуг (відповідача) від оплати неналежним чином виконаного виконавцем (позивачем) послуг або зменшення їх розміру.

Водночас, у розділі 6 договору сторони погодили відповідальність сторін, в тому числі заходи відповідальності виконавця послуг, пов`язані із неякісними надання послуг майна (пункти 6.4. договору).

Також, заходи щодо порушення виконавцем якості надання послуг сторонами також погоджено у розділі 2 договору, на який посилається відповідач у відзиві на позов. Зокрема сторони погодили, що виконавець несе відповідальність за надані послуги: за технічні рішення та повноту проведеного технічного діагностування вантажних вагонів, що є частиною послуг; замовник має право подати претензію на отримані послуги протягом 6 (шести) місяців від дати оформлення сторонами акта здачі-приймання наданих послуг; виконавець зобов`язаний в 5-ти денний термін розглянути претензію та протягом 3-ьох днів повідомити письмово про своє рішення і у десятиденний термін надати додаткові послуги без оплати. У разі безпідставного (необрунтованого) заперечення виконавцем надати необхідні послуги, замовник має право замовити такі послуги у третіх осіб із подальшим пред`явленням виконавцю вимог по компенсації витрат.

Таким чином, загальними правовими наслідками порушення зобов`язань в даному випадку у разі встановлення надання позивачем неякісних послуг є претензія відповідача на отримані послуги, сплата штрафу та відшкодування збитків, які вправі стягнути та відшкодувати відповідач як замовник послуг звернувшись з відповідними вимогами у встановленому законом порядку до позивача як виконавця послуг та встановленими договором - заходи відповідальності погоджені сторонами у розділі 6 договору, а також у розділі 2 договору.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не скористався вказаними заходами.

Системний аналіз наведених вище норм дозволяє зробити висновок про те, що у випадку встановлення обставин, які свідчать про фактичне надання виконавцем послуг за договором та відсутності у зазначеному договорі умов щодо звільнення замовника послуг від оплати неналежним чином наданих договірних послуг, підстави для звільнення замовника від оплати зазначених послуг відсутні.

У такому разі у випадку неналежного виконання зобов`язання зі сторони виконавця послуг за договором замовник вправі заявити про відшкодування збитків та сплату неустойки.

У даному випадку судом встановлено, що факт надання позивачем послуг відповідно акту здачі-приймання (надання послуг) №405 від 31.07.2020 на суму 65 000,00 грн відповідачем не спростовується, а лише зазначається про неможливість встановлення кінцевого результату виконання договору за відсутності оригіналів технічних рішень.

Водночас, за змістом п. 4.5. договору по закінченню надання послуг та повної оплати рахунків виконавець надає замовнику оригінали наступних документів: акт наданих послуг; технічні рішення; рахунки за надані послуги.

Отже, твердження відповідача підтверджують фактичне надання позивачем послуг, при цьому у договорі сторонами погоджено про надання оригіналів технічних рішень після повної оплати рахунків.

Більш того, у матеріалах справи відсутні докази дотримання сторонами порядку дій у разі відмови замовником від приймання наданих послуг, які визначені у п. 4.4. договору.

Таким чином, з огляду на фактичне надання позивачем як виконавцем послуг за договором та відсутності в договорі умов щодо звільнення замовника від обов`язку з їх оплати у разі неналежного їх надання зі сторони виконавця, такі послуги підлягають оплаті, що не позбавляє права замовника послуг заявити вимогу про сплату неустойки та відшкодування збитків у разі неналежного виконання умов договору і сторони виконавця послуг.

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором у сумі 65 000,00 грн., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд визнає обґрунтованими позовну вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 65 000,00 грн.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмежено відповідальністю "КАРГОРЕМТРАНС" до Фізичної особи-підприємця Гобод Володимира Миколайовича про стягнення 65 000,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гобода Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмежено відповідальністю "КАРГОРЕМТРАНС" (03150, місто Київ, вул. Ділова, будинок 5, корпус 2; ідентифікаційний код 41308071) заборгованість у розмірі 65 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 08.06.2021.

Суддя О.В. Гулевець