ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2021 Справа № 905/579/21

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В., при помічнику судді (за дорученням судді) Лагодіні Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман Донецької області

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь Донецької області

про стягнення додаткових зборів і плат у розмірі 46 024,08 грн., з яких 39 898,56 грн. плата за користування вагонами та 6 125,52 грн. збір за зберігання вантажу,

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь Донецької області про стягнення додаткових зборів і плат у розмірі 46 024,08 грн., з яких 39 898,56 грн. плата за користування вагонами та 6 125,52 грн. збір за зберігання вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договорами про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 та про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017 в частині сплати плати за користування вагонами.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 173, 193, 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 526, 610, 627, 914 Цивільного кодексу України, ст.ст. 17, 31, 46, 62, 71, 119, 125 Статуту залізниць України, ст.8 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 4, 42, 46, 162, 63, 164 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/579/21 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 05.04.2021 позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/579/21.

19 квітня 2021 року на адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив №09/93 від 15.04.2021 на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначивши про несвоєчасне звільнення колій станції призначення виключно з причин, що залежать від перевізника, оскільки згідно ст. 121 Статуту та п.16 розділу 6 Правил користування вагонами і контейнерами залізницею подано вагони у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача, у зв`язку з чим підстави для стягнення плати за користування вагонами відсутні. Також відповідач зазначив, що облік часу користування вагонами має здійснюватися з урахуванням безоплатного терміну зберігання.

Разом з цим, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав спливу строку позовної давності.

18 травня 2021 року на електронну пошту господарського суду Донецької області від позивача надійшла відповідь №983 від 17.05.2021 на відзив, в якій позивач зазначає про безпідставність та необґрунтованість заперечень відповідача, оскільки у спірному випадку вагони не подавались локомотивом залізниці на фронти навантаження (вивантаження), а знаходились на передавальних коліях ст. Маріуполь-Сортувальний і згідно з умовами договору №1/28 від 28.02.2017 мали бути вивезені зі станції локомотивом відповідача впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій. Також зазначив, що укладені між сторонами договори не встановлюють максимальну переробну спроможність фронтів навантаження (вивантаження). Як зазначено позивачем, спірний договір не встановлює будь-яких обмежень щодо мінімальної, максимальної кількості вагонів, що мають забиратися на під`їзну колію відповідача. Крім того позивач зазначає, що відповідач необґрунтовано вважає, що облік часу користування вагонами має здійснюватися з урахуванням безоплатного терміну зберігання.

У підготовчому судовому засіданні 05.05.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/579/21 до розгляду по суті на 02.06.2021 року.

У судове засідання 02.06.2021 представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи по суті повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд про розгляд справи за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст.210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (замовник) укладено договір про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018, відповідно до п.1.1 якого предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (залізниця) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (власник колії) укладено договір №1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії «Донецька залізниця».

Між сторонами підписувались додаткові угоди від 22.05.2018, від 17.07.2018, від 19.11.2019 до договору №1/28 від 28.02.2017.

Додатковою угодою від 17.07.2018 внесено зміни до назви договору №1/28 від 28.02.2017 доповнивши її після слів «при станції Маріуполь-Сортувальний» словами «та станції Асланове».

Відповідно до п.1 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору, експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний стрілкою №4 залізниці до колії насуву на непарну гірку власника колії; стрілкою №18 залізниці до колії розпуску на парну гірку залізниці; стрілкою №103 залізниці до колії №30 станції Маріуполь-Сортувальний залізниці і стрілкою №2 до парної горловини парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний залізниці.

Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

За змістом п.2 договору розгорнута довжина під`їзної колії складає 441775 метрів.

У пункті 3 договору № 1/28 від 28.02.2017 зазначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці: б) по станції Маріуполь - сортувальний на колії № 1, 2, 3, 4, 5 непарного парку приймання поїзда: з різними вантажами і порожніми вагонами, маршрути з доменним коксом. Огляд і передача вагонів в технічному і комерційному відношеннях провадиться на передавальних коліях. Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна встановлюється робітниками Залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф.ВУ-15 (п.5 договору в редакції додаткової угоди від 17.07.2018).

Відповідно до п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється: - в марштрутах з доменним коксом, окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження в кількості, що прибули; - в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь-Сортувальний не більше 228 осей (57 вагонів); в поїздах на станцію Асланове, які подаються на станцію Рудна не більше 220 осей (55 вагонів). Вагони, які здані власнику колії, забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

За умовами п.14 договору власник колії сплачує Залізниці плату, зокрема, за користування ваганами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1; інші збори і плати згідно Статуту залізниць, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1. Збори і плати вносяться залізниці згідно діючому законодавству.

Згідно з п.15 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 при переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ.

Термін дії договору продовжується до 31.12.2020 включно (п.19 договору №1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 19.11.2019).

015 вересня 2020 року о 09:35 год. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зі станції Волноваха Донецької залізниці прибув потяг №3355.

Згідно Пам`ятки №2776 про подавання вагонів вбачається, що позивачем передано, а відповідачем прийнято 55 вагонів 15.09.2020 о 12:03 год. (а.с.17).

Вказана пам`ятка підписана відповідачем без зауважень щодо технічного стану вагонів.

18.09.2020 позивачем, у присутності агента комерційного станції Маріуполь-Сортувальний Рослика І.В. та прийомоздавальника ПрАТ ММК ім. Ілліча Мелешко О.В., складено Акт про затримку вагонів №1-121, в якому зазначено, що потяг №3355 у кількості 55 прибув 15.09.2020 о 09:35 год. на 2-у колію парка прибуття. Состав у кількості 55 вагонів прибраний з 2-ї колії парка прибуття ст. Маріуполь Сортувальний 18.09.2020 о 06:00 год. Вагони простоювали з вини вантажоотримувача.

Вказаний акт підписаний представником відповідача з зауваженнями наступного змісту: Вини одержувача в зазначених обставинах немає (а.с.17).

Відповідно до Акту загальної форми №6-474 від 21.09.2020, складеного позивачем, на 2-й колії ст. Маріуполь Сортувальний Донецької залізниці з вини вантажоотримувача - ПрАТ «ММК ім. Ілліча» простоював поїзд №3355 в кількості 55 вагонів, які віднесені на відповідальність одержувача. Вагони з 2-ї колії ст. Маріуполь Сортувальний Донецької залізниці забиралися вантажовласником колії 18.09.2020 о 06:00 год.

За затримку вагонів на коліях станції нараховані наступні платежі: плата за 9 вагонів філії ТЦЛ нараховується по закінченню відповідальності одержувача вантажу, за 46 власних вагонів термін 61 год. 57 хв. 33 248,80 грн.

За час простою позивачем нарахована плата за користування вагонами у кількості 46 власних вагонів у розмірі 33 248,80 грн. без ПДВ (39 898,56 грн. з урахуванням ПДВ), що вбачається з відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №18099187р (а.с.19-21).

Згідно накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) №21091047 від 21.09.2020 залізницею нарахований збір у загальному розмірі 5 104,60 грн. без ПДВ (6 125,52 грн. з урахуванням ПДВ), з яких збір за зберігання 38 вагонів з вантажем у сумі 4 498,20 грн. без ПДВ та збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях на коліях станції (17 вагонів) у сумі 606,40 грн. без ПДВ (а.с.22).

Вказана накопичувальна картка підписана представником відповідача з зауваженнями наступного змісту: «Сума 5 104,60 грн. відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку».

Претензією №М Дон Філія -2007/4539 від 17.11.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити грошові кошти у розмірі 46 024,08 грн., що складається з плати за користування вагонами, збору за зберігання.

У відповіді №94/914 від 09.12.2020 на претензію відповідач відхилив вимоги додаткових зборів у загальному розмірі 46 024,08 грн., зазначивши про несвоєчасне звільнення колій станції Маріуполь-Сортувальний виключно з причин, що залежали від позивача.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договорами про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 та про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017 в частині сплати збору за зберігання вантажу та охорону вантажу, а також плати за користування вагонами, позивач наполягає на примусовому стягненні з відповідача боргу у розмірі 46 024,08 грн., внаслідок не забирання вантажу у кількості 55 вагонів з 2-ї колії станції Маріуполь Сортувальний протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій, у зв`язку з чим виникла затримка, загальний час якої складає 61 год. 57 хв. (за період з 16:03год. 15.09.2020 до 06:00 год. 18.09.2020 за знаходження на коліях станції 55 вагонів).

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно з ст.914 Цивільного кодексу України, ст.307 Господарського кодексу України, ст.8 Закону України «Про залізничний транспорт» перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форму договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги встановлено Правилами розрахунків за перевезення вантажів (додаток № 1 до пункту 2.3 названих Правил). У договорі визначаються обсяги, строки та умови надання транспортних засобів, порядок розрахунків за перевезення та додаткові послуги, а також відповідальність за порушення зобов`язань.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1,2 ст.8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Отже, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

За приписами ст.64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Згідно з ст.71 Статуту Залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором.

Так, умовами абз.2 п.6 договору № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ «ММК Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний від 28.02.2017 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) визначено, що відповідач повинен забирати вагони з передавальної колії станції Маріуполь-Сортувальний залізниці протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

При цьому, сторони узгодили, що під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії, тобто відповідачем (п.1. договору № 1/28 від 28.02.2017 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018).

Як встановлено судом, згідно Пам`ятки про подавання вагонів №2776 залізницею передані, а вантажоодержувачем прийняті 55 вагонів 15.09.2020 о 12:03 год. без зауважень щодо їх технічного стану.

Таким чином відповідно до умов договору №1/28, відповідач мав забрати 55 вагонів не пізніше 16:03 год. 15.09.2020.

Водночас, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, вагони з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний забрані локомотивом ПрАТ «ММК ім.Ілліча» о 06 год. 00 хв. 18.09.2020, тобто загальний час простою 55 вагонів склав 61 год. 57 хв.,, що підтверджено Пам`яткою про подавання вагонів №2776 та Актом на затримку вагонів №1-121 від 18.09.2020, який підписано вантажоодержувачем з зауваженнями щодо відсутності вини одержувача за вказаними обставинами.

Отже, фактично потяг простояв на колії станції Маріуполь-Сортувальний до 06:00 год. 18.09.2020, про що позивачем у присутності комерційних агентів станції Маріуполь-Сортувальний складено Акт загальної форми №6-474.

З посиланням на п.15 р.6 ч.1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 № 165/3458, п.5 глави 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 за час простою залізницею відповідачу нарахована плата за користування вагонами та внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №18099187 у розмірі 33 248,80 грн. без ПДВ (39 898,56 грн. з ПДВ).

Відповідно до ст.119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, встановлено порядок і умови обліку нарахувань плати за користування вагонами, а саме облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться: на станціях відправлення та призначення за відомістю плати ф.ГУ-46, пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку ф.ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23. Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій. Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (пункт 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2600 за № 864/5085).

Внесення плати за користування вагонами здійснюється у порядку, встановленому Правилами користування вагонами і контейнерами (ст.119-126 Статутом залізниць України).

Плата за користування вагонами нараховується згідно п.15 «Правил користування вагонами і контейнерами» та Тарифного керівництва №1 розділ 5 «Ставки плати за користування вагонами і контейнерами залізниць», пункт 1.5 (таблиця №1) з урахуванням діючого коефіцієнта телеграфної вказівки №00019/ЦМ підписний №Ц-4/6-60/14-19 від 29.03.2019.

Згідно Тарифного керівництва №1 розділ 5 (таблиця № 1) при нарахуванні плати за час затримки протягом 62 годин на коліях залізниці 46 власних вагонів враховується загальна сума ставки за 62 годин 206,2 грн.:

((62-45)х16) + 206,20 грн. = 478,20 грн.*3,023(коеф.)=1445,5986 грн. : 50% (для власних вагонів) = 772,80 грн. х 46 (вагони) = 33 248,80 грн. без ПДВ.

Таким чином, загальна сума плати за користування 64 власними вагонами за час затримки становить 39 898,56 грн. з ПДВ.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок плати за користування вагонами, суд дійшов висновку що, позовні вимоги в частині стягнення плати за користування вагонами у розмірі 39 898,56 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, посилання відповідача на визначену в акті обстеження під`їзної колії середньодобову кількість вагонів по ст. Маріуполь-Сортувальний у розмірі 219 одиниць (п.9 акту) суд до уваги не приймає, оскільки ні умовами укладених між сторонами договорів, ні актом обстеження не передбачена заборона залізниці подавати вагони (виставляти на передавальні колії станції Маріуполь-Сортувальний) у більшій від зазначеної кількості.

Крім того, суд звертає увагу, що за умовами укладених між сторонами договорами максимальна переробна спроможність фронтів навантаження (вивантаження) комбінату не визначена.

Відповідно до ст.46 Статуту залізниці України одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з п.2 Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування розділу Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів Тарифного керівництва №1 термін безоплатного зберігання обчислюється згідно з відповідними Правилами. Після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі, зокрема 4,00грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тон. Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 за добу.

У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

З посиланням на п.8 р.7 ч.1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 866/5087 за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції) залізницею відповідачу був нарахований збір за зберігання вантажу в 64 вагонах у загальній сумі 6 125,52 грн. з ПДВ.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок збору за зберігання вантажу, суд встановив, що він здійснений з дотриманням чинного законодавства, а саме урахуванням терміну безоплатного зберігання, визначеного ст.46 Статуту залізниць України.

Отже, здійснивши перевірку розрахунку збору за зберігання, суд встановив, що збір за зберігання вантажу складає 84 243,00 грн., із розрахунку:

1) плата за зберігання вантажу у 38 вагонах - 186 тон (загальна вага нетто 38 завантажених вагонів) х 4,00 грн. (розмір збору за зберігання однієї тони вантажів) х 3,023 (коеф.) х 2 (кількість днів зберігання з 16:03год. 15.09.2020 до 06:00 год. 18.09.2020 з урахуванням того, що у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної (п.2.1. Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги) = 4498,20 грн. + 20% ПДВ = 5 397,84 грн.;

2) плата за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях на коліях станції (17 вагонів) - 5,9 (розмір збору за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях) х 3,023 (коеф.) х 2 (кількість днів зберігання 16:03год. 15.09.2020 до 06:00 год. 18.09.2020 з урахуванням того, що у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної (п.2.1. Розділу ІІІ Збірника тарифів

на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги) х 17 вагони = 606,40 грн. + 20% ПДВ = 727,68 грн.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення збору за зберігання вагонів підлягають задоволенню у сумі 6 125,52 грн.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, а також клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності та його поновлення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно ч.5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Статтею 137 Статуту передбачено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Вказане положення пов`язує шестимісячний термін для пред`явлення перевізником позову саме з моментом настання події, що є підставою для подання позову.

За змістом ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Подією, яка стала підставою для подання позову є несвоєчасне вивезення вагонів відповідачем, про що складено акт загальної форми ГУ-23 № 6-330 від 05.08.2020 року, тому саме з дати складання цього акту обраховується строк позовної давності, а отже шестимісячний термін для пред`явлення позовних вимог спливає 18.03.2021.

Разом з тим, відповідно до положень п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Спеціальний строк позовної давності, до якого віднесено, зокрема, строк на пред`явлення позовів перевізника до вантажоодержувача, передбачено загальною статтею ст.258 ЦК України, яка наявна у вказаному переліку. Норми чинного законодавства не містять будь-яких обмежень щодо застосування вказаної норми до правовідносин, де перевізником є Залізниця, а також будь-яких обмежень щодо дати початку перебігу такого строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, прийнятої відповідно до ст. 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб, на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 №1236 неодноразово продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 строк дії карантину встановлено до 30.04.2021.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли в період карантину, закінчення строку позовної давності також припало на строк періоду карантину, який на даний час продовжено, суд дійшов висновку, що строк позовної давності на пред`явлення позивачем позовних вимог, визначений ст.315 ГК України, в силу п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, не сплив.

Судові витрати у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 127, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман Донецької області до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча, м. Маріуполь Донецької області про стягнення додаткових зборів і плат у розмірі 46 024,08 грн., з яких 39 898,56 грн. плата за користування вагонами та 6 125,52 грн. збір за зберігання вантажу задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд.1; ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ) додаткові збори і плати у розмірі 46 024,08 грн., з яких 39 898,56 грн. плата за користування вагонами та 6 125,52 грн. збір за зберігання вантажу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 02.06.2021 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/