ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 місто Дніпро Справа № 912/3771/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Стріла В.М., представник, довіреність №б/н від 02.01.2020;

від відповідача: Боєва О.В., адвокат, ордер ВА1013968 від 19.04.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2021 (повний текст складено 25.01.2021, суддя Тимошевська В.В.) у справі №912/3771/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес", м. Рівне

до відповідача: Приватного підприємства "Центрнафтотрейд", смт. Петрове, Петрівський район, Кіровоградська область

про стягнення 221 588,69 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просило стягнути з Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" на свою користь 105 898,47 грн. пені, 92 761,57 грн. річних, 22 928,65 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2021 у справі №912/3771/20 позовні вимоги задоволено частково; з Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" 67 047,90 грн. пені, 84 277,18 грн. річних, 14 898,37 грн. штрафу, 3 020,15 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №224-Н-РЮ-18 від 08.05.2018 в частині своєчасної оплати товару, отриманого за видатковою накладною №1618 від 15.05.2018. Місцевим господарським судом встановлено неправильність визначення позивачем початку періоду прострочення зобов`язання з 21.05.2018, зазначивши, що згідно зі специфікацією граничним строком оплати отриманого товару є 08.06.2018, прострочення оплати настало з 09.08.2018.

Місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, штрафу та 25% річних та встановлено правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 95 782,72 грн. пені, 84 277,18 грн. 25% річних та 21 283,38 грн. штрафу.

Розглянувши заявлене відповідачем у відзиві на позов клопотання не стягувати штрафні санкції на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що нараховані штрафні санкції є надмірно великими порівняно із сумою заборгованості, щодо якої такі санкції застосовано, а саме на суму заборгованості 141 889,20 грн. розмір нарахованих штрафних санкцій, з урахуванням розрахунку суду, становить 117 066,10 грн., що складає 82,5% від суми простроченого платежу, що є значним.

Місцевим господарським судом також враховано, що основне зобов`язання відповідачем виконано повністю; позивач не доводить понесення ним збитків внаслідок прострочення відповідача; відповідачем не підтверджено належними доказами наявність негативних наслідків через запровадження на території України карантину та фінансового стану.

Місцевий господарський суд, дотримуючись принципів справедливості, пропорційності у господарському судочинстві, збалансованості інтересів сторін, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій (пені і штрафу), що підлягають стягненню з відповідача, на 30%.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Приватне підприємство "Центрнафтотрейд" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2021 у справі №912/3771/20 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" 9 578,27 грн. пені, 8 427,21 грн. річних, 2 128,33 грн. штрафу, 3 020,15 грн. судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не враховано, що передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України та умовами договору 25% річних мають компенсаційний характер заходів відповідальності, тому, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційно, господарський суд за певних умов може зменшити не лише неустойку, але і проценти річних за час затримки розрахунку. Зазначає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки та річних є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність підстав у кожному конкретному випадку, за яких можливе зменшення неустойки. Апелянт посилається на неспівмірність заявлених санкцій (221 588,69 грн.) щодо суми поставки (429 605,29 грн.) та заборгованості (152 857,66 грн.), яка була в добровільному порядку сплачена відповідачем.

Апелянт зазначає, що є сільськогосподарським виробником, має сезонне надходження коштів від реалізації сільськогосподарської продукції; впровадження карантину на території України спричинило погіршення господарської діяльності; неврожай спричинив завдання збитків, що призвело до неможливості вчасно здійснити розрахунок із позивачам. На думку апелянта, справедливим є зменшення розміру пені, штрафу та 25% річних на 90%.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 27.04.2021 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Орєшкіної Е.В. у відпустці, для вирішення питання відкриття апеляційного провадження по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Чус О.В., суддів Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2021 (колегією суддів у складі головуючого судді Чус О.В., суддів Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.) справу №912/3771/20 прийнято до свого провадження для вирішення питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2021 у справі №912/3771/20: поновлено Приватному підприємству "Центрнафтотрейд" строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2021 у справі №912/3771/20.

У зв`язку із усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу, а саме, вихід на роботу судді-доповідача Орєшкіної Е.В., відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30, зі змінами, внесеними згідно з Рішеннями Ради суддів України, відповідно до пункту 2.6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, 06.05.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №912/3771/20.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.05.2021 справу №912/3771/20 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2021 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.) розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2021 у справі №912/3771/20 призначений у судове засідання на 07.06.2021 о 10:30 год.

24.05.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення у Господарському суді Рівненської області, або Північно-Західному апеляційному господарському суді, або Рівненському апеляційному суді.

24.05.2021 від представника Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" адвоката Боєвої Олени Вікторівни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2021 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" про проведення судового засідання у справі №912/3771/20 07.06.2021 о 10:30 год. в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення для Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" в Господарському суді Рівненської області (з урахуванням технічної можливості); задоволено заяву представника Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" адвоката Боєвої Олени Вікторівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.06.2021, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.06.2021, оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" (постачальник) та Приватним підприємством "Центрнафтотрейд" (покупець) укладено договір поставки №224-Н-РЮ-18, відповідно до якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві насіння соняшнику (товар), а покупець - прийняти та сплатити за нього певну грошову суму.

Загальна кількість та асортимент товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення, упаковка та маркування, строк поставки й інші умови визначаються специфікаціями (додатками до договору), які є невід`ємною частиною цього договору (пункту 2.1 договору).

Ціна товару та загальна вартість вказується в специфікаціях; покупець оплачує товар у строки, зазначені у специфікаціях; оплата здійснюється і урахуванням положень пункту 4.4 договору (пункти 4.1, 4.2, 4.3 договору).

За змістом пункту 4.4 договору сторони домовились визначити еквівалент ціни та загальної вартості товару в іноземній валюті (в доларах США). Еквівалент ціни товару в доларах США визначається шляхом ділення ціни товару згідно специфікації в гривнях на курс продажу долара США на Міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) до української гривні на дату, що передує даті укладання (підписання) сторонами відповідної специфікації.

Ціна товару, що постачається на умовах попередньої оплати визначаться шляхом множення еквівалента ціни товар) в доларах США на курс продажу долара США на міжбанківському валютному ринку на дату, що передує даті фактичної оплати.

Ціна товару, що постачається на умовах товарного кредиту визначається шляхом множення еквівалента ціни товар; на курс продажу долара США на міжбанківському валютному ринку на дату, що передує даті фактичною відвантаження.

Зміна ціни товару на дату відвантаження фіксується постачальником у видатковій накладній та не потребує додаткових угод чи погоджень обома сторонами договору.

Сторони погодились, що сума в гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару що поставлений на умовах товарного кредиту, визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості товару в доларах США на курс продажу долара США на міжбанківському валютному ринку до української гривні, на дату що передує даті здійснення такої оплати.

При цьому курс продажу долара США на МВРУ визначається виходячи із середнього курсу продажу долара США, опублікованого на сайті: finance.ua/currency/interbank

Положення пункту 4.4 договору застосовуються при збільшенні курсу продажу долару США на МВРУ до гривні на 1 і більше %.

Згідно з розділом 5 договору постачальник зобов`язаний передавати товар у власність покупця у строки та у місці призначення, зазначені у специфікаціях (пункт 5.1 договору).

Покупець зобов`язаний приймати товар в строки та на умовах цього договору, своєчасно оплачувати товар на умовах та в порядку, що визначені даним договором та додатками до нього (пункт 5.2 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є укладеним на строк до 31 грудня 2018 року, а щодо невиконаних до цього дня зобов`язань та відповідальності - до повного їх виконання (пункт 9.5 договору).

Сторонами узгоджено та підписано специфікацію №2 від 08.05.2018 на поставку насіння соняшника П64ЛС108 в кількості 73 п.од по ціні за одиницю без ПДВ 4 904,1700 грн. на загальну вартість 429 605,29 грн., що еквівалентно курсу долара США (26,26 на МВРУ) становить 16 359,68 доларів США.

Згідно вказаної специфікації, строк поставки до 20.05.2018; умови оплати - 100% оплата до 08.06.2018.

На виконання умов договору поставки №224-Н-РЮ-18 від 08.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" поставило, а Приватне підприємство "Центрнафтотрейд" прийняло на підставі видаткової накладної № 1618 від 15.05.2018 та товарно-транспортної накладної №3-01618 від 15.05.2018 насіння соняшника П64ЛС108 в кількості 73 п.од на загальну суму 429 605,29 грн.

Згідно з актом звірки взаєморозрахунків, доданого до позову за підписом Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес", розрахунок за отриманий товар здійснено Приватним підприємством "Центрнафтотрейд" частково в сумі 287 716,09 грн., залишок заборгованості 141 889,20 грн. За розрахунком суми позову, заборгованість з оплати вартості поставленого товару, з урахуванням курсу продажу долара США, становить 152 857,66 грн.

Відповідно до доказів, наданих із заявою позивача про зменшення розміру позовних вимог, Приватним підприємством "Центрнафтотрейд" після оформлення позовної заяви сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" 147 505,90 грн., вказана сума зарахована позивачем в рахунок погашення суми основного боргу та залишено предметом стягнення пеню у розмірі 105 898,47 грн., відсотки річних у розмірі 92 761,57 грн., штраф у розмірі 22 928,65 грн.

Предметом спору є стягнення з Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" 105 898,47 грн. пені, 92 761,57 грн. 25% річних, 22 928,65 грн. штрафу за несвоєчасну оплату товару, отриманого за договором поставки №224-Н-РЮ-18 від 08.05.2018 на підставі видаткової накладної №1618 від 15.05.2018 та товарно-транспортної накладної №3-01618 від 15.05.2018.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Натомість, покупець, згідно з частиною 1 статті 691, частинами 1, 2 статті 692 Цивільного Кодексу України, зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 6.4.1 договору у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний, на вимогу постачальника. сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 25 річних.

Сторони домовились, що стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань за даним договором не припиняється строком, визначеним пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України, і здійснюється до моменту повного розрахунку, а строк позовної давності щодо стягнення таких санкцій, відповідно до положень статті 259 Цивільного кодексу України, продовжується до трьох років (пункт 6.5 договору).

За невиконання чи/або неналежне виконання даного договору покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 15% від суми заборгованості (пункт 6.8 договору).

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача на свою користь 105 898,47 грн. пені, 92 761,57 грн. річних, 22 928,65 грн. штрафу.

Місцевим господарським судом встановлено, що згідно специфікації граничним строком оплати вартості поставленого товару є 08.06.2018, а отже визначення позивачем початку періоду розрахунку 21.05.2018 є таким, що не відповідає погодженому сторонами строку оплати. В даному випадку прострочення оплати настає з 09.06.2018.

Також, місцевим господарським судом визнано неправомірним врахування позивачем у вартості товару курсової різниці при нарахуванні штрафних санкцій з огляду на те, що період нарахування штрафних санкцій і річних передує даті подання позову, з підстав чого суд вважає, що позивач не довів підстави для відповідного коригування та суму коригування саме за період прострочення та дійшов до висновку, що базою нарахування штрафних санкцій і річних в даному випадку є грошове зобов`язання з оплати вартості поставленого товару в розмірі, який фактично мав місце в період прострочення та розмір якого є доведеним без урахування зазначеної позивачем курсової різниці.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд здійснив перевірку розрахунку штрафних санкцій і 25% річних в межах періоду та розрахунку позивача та дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 95 782,72 грн. пені, 84 277,18 грн. 25% річних та 21 283,38 грн. штрафу.

Апеляційна скарга не містить доводів в частині неправильності здійсненого місцевим господарським судом порахунку пені, 25% річних та штрафу.

Між тим, Приватне підприємство "Центрнафтотрейд" у відзиві на позов просило не стягувати штрафні санкції, посилаючись на положення статті 233 Господарського кодексу України та частину 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Місцевим господарським судом враховано, що нараховані штрафні санкції є надмірно великими порівняно із сумою заборгованості, щодо якої такі санкції застосовано, а саме на суму заборгованості 141 889,20 грн. розмір нарахованих штрафних санкцій, з урахуванням розрахунку суду, становить 117 066,10 грн., що складає 82,5% від суми простроченого платежу, що є значним; основне зобов`язання відповідачем виконано повністю.

Місцевим господарським судом також враховано, що позивачем не доведено понесення збитків внаслідок прострочення виконання свого обов`язку відповідачем. Окрім того, позивачем нараховані проценти річних, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених вчасно коштів відповідачем. При цьому, нарахування процентів річних згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України здійснено за підвищеним розрахунком процентів, встановленим сторонами, з чого суд дійшов до висновку, що при зменшенні розміру штрафних санкцій позивач не понесе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, чого останнім і не доводиться; пеня і штраф є лише штрафними санкціями, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може.

Як зазначено в рішенні місцевого господарського суду, дотримуючись принципів справедливості, пропорційності у господарському судочинстві, збалансованості інтересів сторін, місцевий господарський суд дійшов до висновку про можливість зменшити розмір штрафних санкцій (пені і штрафу), що підлягають стягненню з відповідача, на 30%, відповідно, про стягнення з відповідача на користь позивача 67 047,90 грн. пені та 14 898,37 грн. штрафу.

Апелянт не погоджується зі зменшенням пені та штрафу, посилаючись, що місцевим господарським судом не враховано, що передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України та умовами договору 25% річних мають компенсаційний характер заходів відповідальності, тому, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, господарський суд за певних умов може зменшити не лише неустойку, але і проценти річних за час затримки розрахунку. Апелянт посилається на неспівмірність заявлених санкцій (221 588,69 грн.) щодо суми поставки (429 605,29 грн.) та заборгованості (152 857,66 грн.), яка була в добровільному порядку сплачена відповідачем; зазначає, що є сільськогосподарським виробником, має сезонне надходження коштів від реалізації сільськогосподарської продукції; впровадження карантину на території України спричинило погіршення господарської діяльності; неврожай спричинив завдання збитків, що призвело до неможливості вчасно здійснити розрахунок із позивачем. На думку апелянта, справедливим є зменшення розміру пені, штрафу та 25% річних на 90%.

Апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта, оскільки за приписами частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення; нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Так, місцевим господарським судом при зменшенні розміру неустойки враховано, що відповідач не доводить належними доказами наявність негативних наслідків через запровадження на території України карантину; не підтверджує свій фінансовий стан та не пояснює причини несвоєчасного виконання зобов`язання за договором, укладеним з позивачем. При цьому, посилання на наявність невиконаних зобов`язань зі сторони позивача відносно відповідача по іншим договорам, немає жодного значення, оскільки відповідач не позбавлений можливості захищати свої права по іншим зобов`язанням, у тому числі, застосовувати відповідні штрафні санкції. Також місцевим господарським судом вказано, що зменшення штрафних санкцій до нуля нівелює поняття відповідальності учасників господарських відносин за допущені порушення.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про недостатнє врахування місцевим господарським судом наявності обставин для більшого зменшення розміру неустойки.

Так, відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відзиві на позов та в апеляційній скарзі Приватне підприємство "Центрнафтотрейд" посилається на те, що впровадження карантину на території України спричинило погіршення господарської діяльності; неврожай спричинив завдання збитків, що призвело до неможливості вчасно здійснити розрахунок із позивачем.

Між тим, ні до відзиву на позов, в якому міститься клопотання про застосування приписів статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, ні до апеляційної скарги (з наданням відповідного клопотання про неможливість подання доказів до суду першої інстанції) Приватним підприємством "Центрнафтотрейд" не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що впровадження карантину на території України спричинило погіршення господарської діяльності; доказів понесення збитків у зв`язку із неврожаєм; тяжкого фінансового становища.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що зменшення розміру неустойки на 30% за наявних в матеріалах справи доказів є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, оцінивши всі доводи сторін по даній справі щодо зменшення розміру неустойки, дійшов обґрунтованого висновку, що існують обставини, за яких можливе зменшення стягуваної суми пені та штрафу на 30% на підставі статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2021 у справі №912/3771/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2021 у справі №912/3771/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство "Центрнафтотрейд".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений - 08.06.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд

Суддя І.Л. Кузнецова

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі №912/3771/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси (згідно з наявною в матеріалах справи інформацією) Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" (ІНФОРМАЦІЯ_2), Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" (ІНФОРМАЦІЯ_3), представника Приватного підприємства "Центрнафтотрейд" адвоката Боєвої Олени Вікторівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).