ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2599/20

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Волков Р.В., суддя Д`яченко Т.Г., суддя Степанова Л.В.,

при секретарі судового засідання Свічкар В.В.,

розглядаючи справу №916/2599/20

за позовом: Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул. Кишинівська, будинок 221 А, село Молога, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67751, )

до відповідача: Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни

( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про визнання договору недійсним та зобов`язання повернути майно

представники сторін:

від позивача Бережна Т.Г.;

від відповідача Самодурова Н.В.

ВСТАНОВИВ:

04.09.2020р. Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особипідприємця Ярошенко Інни Анатоліївни, в якому просила суд:

1) визнати договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, недійсним;

2) зобов`язати фізичну особу підприємця Ярошенко Інну Анатоліївну повернути територіальній громаді в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області системи водопостачання, які передані згідно акту приймання-передачі від 01.07.2017;

3) стягнути з Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 3212,55 грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на відсутність у договорі істотних умов, користування відповідачем майном без достатніх правових підстав.

Ухвалою від 09.09.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків.

22.09.2020 до суду надійшла уточнена позовна заява (вх.№25072/20), в якій усунуто недоліки, встановлені ухвалою від 09.09.2020.

Крім того, в уточненій позовній заяві від 22.09.2020 було заявлено наступні позовні вимоги:

1) визнати Договір оренди нерухомого майна від 21 липня 2009 року № б/н, що належить до комунальної власності недійсним;

2) зобов`язати Фізичну особу-підприємця Ярошенко Інну Анатоліївну повернути територіальній громаді в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області:

- будівлі та споруди, що складаються з щитової - позначеної літ. «А», башти Рожновського - позначеної №1, артезіанської свердловини - позначеної №2, загальною площею 2,0 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 1000 кв.м. (одна тисяча кв. м.), загальною вартістю, згідно експертної оцінки 37353 (тридцять сім тисяч триста п`ятдесят три) гривні 00 копійок, що знаходиться за адресою: село Випасне, вул. Кишинівська. 192 А ( сто дев`яносто два «А») Білгород-Дністровського району Одеської області, надалі об`єкт 1, який належить Орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Випасненської сільської ради 16 квітня 2009 року на підставі рішення від 17.03.2009 року №47;

- будівлі та споруди, що складаються з щитової - позначеної літ. «А», башти Рожновського, позначеної №1, артезіанської свердловини - позначеної №2, споруди - позначені №3-5, загальною площею 2,8 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 700 (сімсот) кв.м., загальною вартістю згідно експертної оцінки 37427 (тридцять сім тисяч чотириста двадцять сім) гривень 00 копійок, що знаходяться за адресою: село Випасне, вул. Кишинівська, 159 «д» (сто п`ятдесят дев`ять), Білгород-Дністровського району, Одеської області - надалі об`єкт №2, який належить Орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Випасненської сільської ради 16 квітня 2009 року на підставі рішення від 17.03.2009 року №48;

- будівлі та споруди, що складаються з щитової, позначеної літ. «А», башти Рожновського, позначеної №1, артезіанської свердловини, позначеної №2, загальною площею 2.9 кв.м. розташованих на земельній ділянці 1000 кв.м. (одна тисяча кв. м). загальною вартістю згідно експертної оцінки 16538 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім ) гривень 00 копійок, що знаходиться за адресою село Сухолужжя, провулок Совхозний, 7, Білгород-Дністровського району, Одеської області, надалі об`єкт №3, який належить Орендодавцю па підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Випасненської сільської ради 16 квітня 2009 року на підставі рішення від 17.03.2009 року №49, які передані згідно акту приймання-передачі від 01.07.2017 р.

3) стягнути з Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 3212,55 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову майнового характеру;

4) стягнути з Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову немайнового характеру.

Ухвалою від 02.10.2020р. прийнято позовну заяву (вх.№2692/20 від 04.09.2020) до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2599/20, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.11.2020р.

02.11.2020р. підготовче засідання відкладено на 18.11.2020р.

18.11.2020р. судом отримано відзив (вх. №30874/20), в якому відповідач, не погодившись з позовними вимогами, просив відмовити у задоволенні позову.

Разом з поданням відзиву відповідачем подано до суду заяву про поновлення строку на подання відзиву (вх. №30873/21).

18.11.2020р. судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному.

Ухвалою від 26.11.2020р. підготовче судове засідання по справі №916/2599/20 призначено на 14.12.2020р.

14.12.2020р. до суду надійшло клопотання представника позивача (вх. №33248/20) про відкладення розгляду справи.

14.12.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 23.12.2020р.

23.12.2020р. до суду надійшло клопотання представника позивача (вх. №34396/21) про перенесення слухання справи.

23.12.2020р. до суду надійшла уточнена позовна заява (вх. №34422/20).

В даній позовній заяві Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області було заявлено наступні позовні вимоги:

1) визнати договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, недійсним;

2) зобов`язати фізичну особу підприємця Ярошенко Інну Анатоліївну повернути територіальній громаді в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області системи водопостачання, які передані згідно акту приймання-передачі від 01.07.2017.

3) стягнути з Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову немайнового характеру.

4) стягнути з Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 3212,55 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову майнового характеру;

5) стягнути з Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Мологівської сільської ради 15000,00 грн. витрат за проведення експертизи;

6) стягнути з Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Мологівської сільської ради 214170,00 грн. вартості матеріальних збитків, заподіяних внаслідок пошкодження будівель та споруд.

23.12.2020р. підготовче засідання відкладено на 29.12.2020р.

23.12.2020р. від позивача надійшло повідомлення (вх. №34482/20), яким позивач довів до відома суду інформацію про те, що висновок експерта №04/04 судової оціночно-будівельної експертизи визначення вартості матеріального збитку та висновок №26/09 по матеріалам досудового розслідування буде направлено до суду кур`єром.

28.12.2020р. разом з повідомленням (вх. №34789/20) від позивача отримано копію висновку №26/09 судової оціночно-будівельної експертизи по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 19.01.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Крім того, судом отримано копію висновку експерта №04/04 від 26.05.2020р. судової оціночно-будівельної експертизи визначення вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження будівель та споруд.

29.12.2020р. судом отримано відзив (вх. №34848/20) на уточнену позовну заяву (подану 23.12.2020р.), в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

29.12.2020р. до суду надійшло клопотання позивача (вх. №34906/20), згідно з яким позивач просив суд долучити до справи копії технічних паспортів на нерухоме майно (будівлі щитових), що передане в оренду Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни.

Ухвалою від 29.12.2020р. повернуто представнику позивача уточнену позовну заяву (вх. №34422/20 від 23.12.2020р.) в частині уточнених позовних вимог та ухвалено розглядати справу з урахуванням раніше заявлених позовних вимог.

Ухвалою від 29.12.2020р. справу №916/2599/20 призначено до колегіального розгляду.

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 29.12.2020р. визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Мостепаненко Ю.І., суддя Гут С.Ф.

Ухвалою від 04.01.2021р. прийнято справу № 916/2599/20 до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Мостепаненко Ю.І., суддя Гут С.Ф.; справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, колегіальний розгляд справи призначено на 25.01.2021р.

19.01.2021р. до суду надійшла відповідь на відзив (вх. №1505/21).

20.01.2021р. судом отримано клопотання представника позивача (вх. №1704/21) про перенесення слухання справи та про участь у подальших засіданнях в режимі відеоконференції.

25.01.2021р. підготовче засідання відкладено на 22.02.2021р.

15.02.2021р. до суду надійшла уточнена позовна заява (вх. №4174/21), в якій позивачем було заявлено наступні позовні вимоги:

1) визнати Договір оренди нерухомого майна від 21 липня 2009 року № б/н, що належить до комунальної власності недійсним;

2) зобов`язати Фізичну особу-підприємця Ярошенко Інну Анатоліївну повернути територіальній громаді в особі Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області:

- будівлі та споруди, що складаються з щитової - позначеної літ. «А», башти Рожновського. позначеної №1, артезіанської свердловини, позначеної №2, загальною площею 2,0 кв.м, розташованих на земельній ділянці площею 1000 кв.м. (одна тисяча кв. м) загальною вартістю, згідно експертної оцінки 37353 (тридцять сім тисяч триста п`ятдесят три) гривні 00 копійок, що знаходиться за адресою: село Випасне, вул. Кишинівська. 192 А ( сто дев`яносто два «А»), Білгород-Дністровського району, Одеської області, надалі об`єкт №1, який належить Орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Випасненської сільської ради 16 квітня 2009 року на підставі рішення від 17.03.2009 року №47;

- будівлі та споруди, що складаються з щитової, позначеної літ. «А», башти Рожновського, позначеної №1, артезіанської свердловини, позначеної №2, споруди, позначені №3-5, загальною площею 2,8 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 700 кв.м. (сімсот), загальною вартістю згідно експертної оцінки 37427 (тридцять сім тисяч чотириста двадцять сім) гривень 00 копійок, що знаходяться за адресою: село Випасне, вул. Кишинівська, 159 «д» (сто п`ятдесят дев`ять), Білгород-Дністровського району, Одеської області - надалі об`єкт №2, який належить Орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Випасненської сільської ради 16 квітня 2009 року на підставі рішення від 17.03.2009 року №48;

- будівлі та споруди, що складаються з щитової, позначеної літ. «А», башти Рожновського, позначеної 1, артезіанської свердловини, позначеної №2, загальною площею 2.9 кв.м., розташованих на земельній ділянці 1000 кв.м. (одна тисяча кв. м), загальною вартістю згідно експертної оцінки 16538 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім ) гривень 00 копійок, що знаходиться за адресою село Сухолужжя, провулок Совхозний, 7, Білгород-Дністровського району, Одеської області, надалі об`єкт №3, який належить Орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Випасненської сільської ради 16 квітня 2009 року на підставі рішення від 17.03.2009 року №49, які передані згідно акту приймання-передачі від 21.07.2009р.

3) стягнути з Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 3212,55 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову майнового характеру;

4) стягнути з Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову немайнового характеру.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив наступне.

21 липня 2009 р. між Випасненською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №б/н від 21.07.2009р. (далі Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування об`єкти комунального майна, що перебувають на балансі Випасненської сільської ради - об`єкти водопостачання, склад і кількісні характеристики якої відображені в Акті приймання-передачі майна.

Мологівською сільською радою відповідачу надсилались листи для досягнення згоди з істотних питань щодо укладеного Договору та дотримання умов вказаного договору.

Вважає, що Договір не відповідає нормам Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції від 12.03.2009р.), так як не містить ряду істотних умов, що свідчить про недосягнення у належній формі згоди з усіх істотних умов Договору. Вказує, що Договір є неукладеним, а ФОП Ярошенко Інна Анатоліївна користується нерухомим майном комунальної власності без достатніх правових підстав.

Посилаючись на ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції від 12.03.2009р.), вказує, що системи водопостачання, які передані згідно акту приймання-передачі від 21.07.2009 року Фізичній особі-підприємцю Ярошенко Інні Анатоліївні не могли бути об`єктом договору оренди, оскільки є майном, яке має загальнодержавне значення в розумінні ч. 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції від 13.06.2009 року, що був чинним на момент укладення Договору).

Зазначає, що на замовлення Випасненської сільської ради ФОП Шевчук А.М була виготовлена експертиза від 06 березня 2017 року з приводу знищення комунального майна. Згідно висновку № 26/09від 06 березня 2017 року було встановлено, що сума збитків станом на 06.03.2017 року склала 237 450,00 грн. Згідно договору № 2 від 24.04.2020 року Мологівська сільська рада замовила виготовлення експертизи щодо пошкодження комунального майна, переданого в оренду ФОП Ярошенко І.А. Згідно висновку експертизи № 04/04 від 26 травня 2020 року сума збитків склала 214 170,00 грн

22.02.2021р. судом отримано відзив (вх. №4843/21) на уточнену позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що наведені позивачем істотні умови Договору не узгоджуються з наведеним ним же та, діючим станом на момент укладення Договору, Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Крім того, відповідач вказав, що висновок позивача про те, що системи водопостачання, передані Актом від 21.07.2009р., не могли бути об`єктом Договору, не відображає дійсний стан правового регулювання питання надання в оренду майна та є невірним тлумаченням норм законодавства. Зазначив, що об`єкти нерухомості, які є предметом Договору, не мають загальнодержавного значення.

Звернув увагу, що об`єктами оренди по Договору є будівлі щитової, башти Рожковського та споруди. При цьому, лише будівлі щитової є об`єктами нерухомого майна.

Відзначив, що предмет договору оренди від 21.07.2009 р., переданий сільською радою в оренду ФОП Ярошенко І.А. без розгалуженої системи комунікацій для водопостачання та водовідведення, не може вважатися тотожним об`єкту у сферах водопостачання та водовідведення у розумінні вищевказаних положень законодавства та відповідно не являє собою цілісний майновий комплекс як стверджує представник позивача.

Додатково вказав, що Договір відповідає вимогам законодавства, а також що позивач обрав не правильний спосіб захисту.

22.02.2021р. ухвалою господарського суду, проголошеною без виходу до нарадчої кімнати, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.03.2021р.

Судове засідання, призначене Господарським судом Одеської області по справі №916/2599/20 на "15" березня 2021 р. о 12:00 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному.

Ухвалою від 30.03.2021р. сторін повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 13.04.2021р.

08.04.2021р. до суду надійшло клопотання (вх. ГСОО №9786/21) представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів

Розпорядженням керівника апарату «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу судової справи» №60 від 09.04.2021р., відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 10 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016р.), пункту 9.7. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області в редакції від 10.02.2021р. (протокол №916-1/2021), приймаючи до уваги перебування члена колегії судді Гута С.Ф. у відпустці з 31.03.2021р. по 14.04.2021р., враховуючи необхідність розгляду клопотання (вх. ГСОО №9786/21 від 08.04.2021р.) представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, на підставі службової записки головуючого судді Волкова Р.В., призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/2599/20 для внесення змін до складу колегії суддів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2021р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Мостепаненко Ю.І., суддя Степанова Л.В.

Ухвалою від 12.04.2021р. прийнято справу № 916/2599/20 до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Мостепаненко Ю.І., суддя Степанова Л.В.; справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті, колегіальний розгляд справи призначено на 27.04.2021р.

27.04.2021р. до суду надійшло клопотання позивача (вх. №11749/21) про поновлення процесуального строку для подання доказів. Вказаним клопотанням позивач зазначив про безпідставне припинення відповідачем водопостачання мешканцям Мологівської об`єднаної територіальної громади, яке мало місце після закриття підготовчого провадження. Просив суд долучити докази, а саме: звернення мешканців Мологівської об`єднаної територіальної громади від 01.04.202р., копію витягу ЄРДР №0000137 від 03.04.2021р., копії звернення мешканців Мологівської об`єднаної територіальної громади від 12.04.2021р., копію звернення Мологівської сільської ради до відповідних установ №02-24/393.

27.04.2021р. судом оголошено перерву на стадії розгляду справи по суті до 11.05.2021р.

Судове засідання, призначене Господарським судом Одеської області по справі №916/2599/20 на "11" травня 2021 р. о 09:50 не відбулося у зв`язку перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному.

Розпорядженням керівника апарату «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу судової справи» № 71 від "11" травня 2021 р., відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 10 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016р.), пункту 9.7. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області в редакції від 10.02.2021р. (протокол №916-1/2021), приймаючи до уваги перебування члена колегії судді Мостепаненко Ю.І. на тривалому лікарняному з 11.05.2021р., з метою дотримання процесуальних строків розгляду даної справи, на підставі службової записки головуючого судді Волкова Р.В., призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/2599/20 для внесення змін до складу колегії суддів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2021р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Д`яченко Т.Г., суддя Степанова Л.В.

Ухвалою від 14.05.2021р. прийнято справу № 916/2599/20 до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Д`яченко Т.Г., суддя Степанова Л.В.; справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті, колегіальний розгляд справи призначено на 09.06.2021р.

09.06.2021р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

21.07.2009р. між Територіальною громадою сіл Випасне та Сухолужжя в особі Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району (правонаступник Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області) (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ярошенко Інною Анатоліївною (орендар) було укладено договір оренди (далі Договір), відповідно до Розділу 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно:

- будівлі та споруди, що складаються з щитової - позначеної літерою «А», башти Рожновського - позначеної №1, артезіанської свердловини - позначеної №2, загальною площею 2,0 кв.м, розташованих на земельній ділянці площею 1000 (одна тисяча) кв. м., загальною вартістю, згідно експертної оцінки, 37353 (тридцять сім тисяч триста п`ятдесят три) гривні 00 копійок, що знаходиться за адресою: село Випасне, вул. Кишинівська, 192 а (сто дев`яносто два «а») Білгород-Дністровського району Одеської області, надалі об`єкт 1;

- будівлі та споруди, що складаються з щитової - позначеної літ. «А», башти Рожновського - позначеної №1, артезіанської свердловини - позначеної №2, споруди - позначені №№3-5, загальною площею 2,8 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 700 (сімсот) кв. м., загальною вартістю, згідно експертної оцінки, 37427 (тридцять сім тисяч чотириста двадцять сім) гривень 00 копійок, що знаходяться за адресою село Випасне, вул. Кишинівська, 159 «д» (сто п`ятдесят дев`ять «д»), Білгород-Дністровського району, Одеської області - надалі об`єкт №2;

- будівлі та споруди, що складаються з щитової - позначеної літ. «А», башти Рожновського, позначеної №1, артезіанської свердловини - позначеної №2, загальною площею 2.9 кв.м., розташованих на земельній ділянці 1000 кв.м. (одна тисяча кв. м.), загальною вартістю згідно експертної оцінки 16538 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім ) гривень 00 копійок, що знаходиться за адресою село Сухолужжя, провулок Совхозний, 7, Білгород-Дністровського району, Одеської області, надалі об`єкт №3.

Об`єкт №1 належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Випасненської сільської ради 16 квітня 2009 року на підставі рішення від 17.03.2009 року №47.

Об`єкт №2 належить орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Випасненської сільської ради 16 квітня 2009 року на підставі рішення від 17.03.2009 року №48.

Об`єкт №3 належить орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Випасненської сільської ради 16 квітня 2009 року на підставі рішення від 17.03.2009 року №49,

Згідно з п 2.1. Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Пунктом 3.1. Договору сторони узгодили орендну плату, а саме:

- по об`єкту №1 1867,65 грн. за рік оренди, розділену в рівних частках на кожний базовий місяць оренди з коригуванням на індекс інфляції;

- по об`єкту №2 1871,35 грн. за рік оренди, розділену в рівних частках на кожний базовий місяць оренди з коригуванням на індекс інфляції;

- по об`єкту №3 826,90 грн. за рік оренди, розділену в рівних частках на кожний базовий місяць оренди з коригуванням на індекс інфляції.

Згідно з п. 10.1. Договору він укладений строком на 49 років та діє з 21.07.2009р. до 21.07.2058р.

Умови Договору зберігають силу протягом всього терміну його дії, у тому числі, у випадках, коли після його укладення, законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань (п. 10.2. Договору).

Зміни і доповнення або розірвання Договору допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 10.3. Договору).

У відповідності з п. 10.4. Договору за ініціативою однієї із сторін договір може бути розірвано рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Реорганізація орендодавця чи орендаря або перехід права власності на орендоване майно третім особам не визнається підставою для зміни або припинення чинності цього Договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників) (п. 10.7. Договору).

21.07.2009р. Договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області (реєстраційний №264).

Актом прийому передачі від 21.07.2009р. Випасненська сільська рада передала ФОП Ярошенко Інні Анатоліївні наступні об`єкти:

1. Башта Розновського зі щитовою та артезіанська свердловина в селі Випасне по вулиці Кишинівській №159 «д»;

2. Башта Розновського зі щитовою та артезіанська свердловина в селі Випасне по вулиці Кишинівській №192 «а»;

3. Башта Розновського зі щитовою та артезіанська свердловина в селі Сухолужжя по провулку Совхозному №7 «а».

21.07.2009р. Договір оренди зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за №3540777.

Згідно з ч. ч. 5, 7, 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, скорочувати обсяги доходів місцевих бюджетів, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» (тут і надалі чинного на момент укладення спірного Договору оренди) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» об`єктами оренди за цим Законом є:

цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс;

грошові кошти та цінні папери з урахуванням дебіторської та кредиторської заборгованості орендодавець надає орендареві на умовах кредиту за ставкою рефінансування Національного банку України, а інші оборотні матеріальні засоби викуповуються орендарем. Порядок викупу оборотних матеріальних засобів та використання грошових коштів, держаних від їх викупу, а також грошових коштів, наданих орендареві на умовах кредиту відповідно до цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України;

нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств;

майно, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Не можуть бути об`єктами оренди:

цілісні майнові комплекси державних підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України "Про підприємництво";

цілісні майнові комплекси казенних підприємств;

цілісні майнові комплекси структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць) казенних підприємств, що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України "Про підприємництво";

об`єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (крім пам`яток культурної спадщини), а також об`єкти, включені до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", які випускають підакцизну продукцію, крім цілісних майнових комплексів, які випускають підакцизну продукцію, переданих в оренду до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 29 червня 2004 року.

За приписами ч. ч. 1-5 ст. 10 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» істотними умовами договору оренди є:

об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

термін, на який укладається договір оренди;

орендна плата з урахуванням її індексації;

порядок використання амортизаційних відрахувань;

відновлення орендованого майна та умови його повернення;

виконання зобов`язань;

забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо;

порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди;

відповідальність сторін;

страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди.

Договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору. Передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. Термін договору оренди визначається за погодженням сторін (ст. ст. 12, 13, 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна»).

На підставі ч. ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» за договором оренди орендаря може бути зобов`язано використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду, та виробляти продукцію в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону. Орендар зобов`язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно зі ч. ч. 1, 2, 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно зі ст. ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Так само за загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов. Винятком може бути відсутність можливість визнання недійсним договору через відсутність в ньому істотних умов, яка прямо передбачена законом.

У процесі вирішення спору сторони можуть самі усунути у встановленому порядку порушення, які тягнуть за собою визнання правочину недійсним, зокрема, шляхом: вчинення нового правочину; погодження правочину з відповідним державним органом, якщо це необхідно було для даного правочину, а таке погодження не було раніше здійснено тощо. Сторони також не позбавлені права вчинити правочин про внесення змін до правочину з метою приведення його у відповідність із законом (крім зміни ціни в договорі після його виконання, оскільки згідно з частиною третьою статті 632 ЦК України така зміна не допускається).

Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

Сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність. При цьому позовна вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, і тому в задоволенні відповідної вимоги має бути відмовлено (п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 11 від 29.05.2013р.).

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір (в даному випадку пункт договору) може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

При цьому зміст правочину відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За приписами ст. ст. 627, 628 Цивільного України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Відповідно до п. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Таким чином, особа може, реалізуючи своє право свободи договору (право свободи правочину), вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства, а достатньо того, що закон не визначає ці дії як заборонені.

У позовній заяві позивач відзначив, що вважає Договір неукладеним. Водночас позивач вказав, що Договір є недійсним.

Суд не може погодитись з доводами позивача, викладеними у позовній заяві (Т. 3, а.с. 7), щодо того, що укладений між сторонами Договір не містить такої істотної умови як порядок та умови відновлення переданого в оренду об`єкту водопостачання. Водночас п. 5.4. спірного Договору передбачає, що орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати капітальний, поточний та інші види ремонтів майна.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що ні діючою на момент укладення Договору, ні чинною на теперішній час редакцією Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не передбачено, що істотними умовами договору оренду мають бути:

порядок та умови списання (виведення з експлуатації) майна в складі об`єкта оренди, концесії;

максимально допустимі обсяги витрат питної води на одиницю послуги.

Частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Водночас, з урахуванням положень статті 184 Господарського кодексу України, спірний договір оренди повинен бути розроблений та відповідати типовому договору. Законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, затвердженого органом державної влади (органом місцевого самоврядування), сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови (частина 4 статті 179 вказаного Кодексу).

Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено обов`язок саме органу місцевого самоврядування з розроблення типового договору оренди майна, що перебуває в комунальній власності, у зв`язку з чим, саме на Випасненську сільську раду (правонаступник Мологівська сільська рада) було покладено обов`язок з розробки типового договору оренди комунального майна та врегулювання всіх його істотних умов.

У зв`язку з вказаними обставинами, слід констатувати, що через покладення законом обов`язку з розроблення типової форми договору оренди саме на позивача, відповідач не був зобов`язаний вносити зміни до запропонованих йому умов Договору.

Здійснивши ґрунтовний аналіз спірного Договору, суд встановив, що у вказаному договорі відсутня умова щодо страхування орендарем взятого ним в оренду майна.

Орендоване майно страхується орендарем на користь того учасника договору оренди, який бере на себе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди (ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Згідно з ч. 8 ст. 181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, непогодження сторонами істотних умов договору може бути лише підставою для визнання договору неукладеним, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Водночас слід зазначити, що визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами

Як пояснив відповідач та не заперечив позивач, Договір фактично виконується, орендна плата сплачується, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати Договір неукладеним. Вказана позиція не суперечить висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у Постанові від 06.11.2018р. по справі №926/3397/17, згідно з якою, якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 Господарського кодексу України.

Серед іншого, слід зауважити, що 21.07.2009р. Договір оренди посвідчено приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №264.

Пунктом 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Як поясним позивач, листами від 12.03.2015 №89 та від 11.08.2020р. №02-24/895 він повідомляв відповідача про те, що вважає Договір недійсним з огляду на відсутність у ньому ряду істотних умов. Пропонував відповідачу укласти додаткову угоду до Договору для досягнення згоди щодо всіх істотних умов Договору.

Відповідно до ч. ч . 1-4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Проте, у матеріалах справи відсутні належні докази надсилання саме вищевказаних листів на адресу відповідача.

У позовній заяві позивач, серед іншого, посилається на ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та вказує, що не можуть бути об`єктами оренди, у тому числі, об`єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» (чинного на момент виникнення спірних відносин) приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об`єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають:

а) об`єкти, які забезпечують виконання державою своїх функцій, забезпечують обороноздатність держави, її економічну незалежність, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України;

б) об`єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та під вищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей;

в) об`єкти, контроль за діяльністю яких з боку держави гарантує захист громадян від наслідків впливу неконтрольованого виготовлення, використання або реалізації небезпечної продукції, послуг або небезпечних виробництв;

г) об`єкти, які забезпечують життєдіяльність держави в цілому.

Позивач вказує, що об`єкти, які були передані відповідачу за Договором є майном, яке має загальнодержавне значення.

Суд не погоджується з вищевказаними висновками позивача та вважає його позицію недоведеною, у зв`язку з тим, що башти Рожновського, щитові та артезіанські свердловини, які є об`єктами Договору та передані відповідачу за Актом прийому-передачі від 21.07.2009р., не входять до переліку об`єктів, передбачених ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» та не мають загальнодержавного значення.

Крім того, відповідач, надавши до суду висновки експертиз, вказав, що більшість башт Рожновського, які належать до комунальної власності та передані за Договором відповідач, є зіпсованими. Проте, суд не вбачає вказану обставину підставою для визнання Договору недійсним.

В даному випадку неналежне виконання умов договору може слугувати підставою для розірвання Договору, а не визнання його недійсним, що свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання Договору недійсним, вимоги щодо повернення майна також не підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, за приписами ст. 129 ГПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул. Кишинівська, будинок 221 А, село Молога, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67751, ) до Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання договору недійсним та зобов`язання повернути майно відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 09 червня 2021р. Повний текст рішення складений та підписаний 11 червня 2021 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя Т.Г. Д`яченко

Суддя Л.В. Степанова