ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/400/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/400/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний дім «Белшина», м. Чернігів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛА Київ»,

м. Вишневе

про стягнення 928 823,82 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Грицик Д.С., адвокат, ордер серії КР № 52730 від 25.03.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний дім «Белшина» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛА Київ» (надалі-відповідач) про стягнення 928 823,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 679 від 25.02.2019, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 928 823,82 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.02.2021 відкрито провадження у справі № 911/400/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 10.03.2021.

Ухвалою суду від 10.03.2021 підготовче засідання у справі № 911/400/21 було відкладено на 07.04.2021.

02.04.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив б/н від 02.04.2021 (вх. № 7732/21), в якому останній заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Так, заперечуючи проти позову, відповідач стверджує про те, що позивачем на підтвердження наявної за відповідачем заборгованості та неналежне виконання умов Договору № 679 від 25.02.2019 не було надано жодного належного доказу і, що посилання позивача на кримінальне провадження № 0000422 від 06.09.2019 та відсутність оригіналів документів, які підтверджують поставку товару, не має жодного відношення до ТОВ «ТЛА Київ» та є безпідставними.

02.04.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 02.04.2021 (вх. № 7737/21) про витребування у позивача оригіналів Договору поставки № 679 від 25.02.2019, Додаткової угоди від 11.01.2020, Графіку погашення простроченої дебіторської заборгованості, станом на 11.01.2020 та лист від 30.06.2020.

Ухвалою суду від 07.04.2021 підготовче засідання у справі № 911/400/21 було відкладено на 28.04.2021, витребувано у позивача оригінали Договору поставки № 679 від 25.02.2019, Додаткової угоди від 11.01.2020, Графік погашення простроченої дебіторської заборгованості, станом на 11.01.2020 та лист від 30.06.2020.

На електрону адресу суду від позивача надійшла заява від 27.04.2021 (вх. № 10021/21 від 28.04.2021), в якій позивач зазначив, що оригінали витребуваних судом документів у позивача не збереглись.

Ухвалою суду від 28.04.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/400/21, справу призначено до розгляду по суті на 24.05.2021.

Ухвалою суду від 21.04.2021 розгляд справи № 911/614/21 по суті був відкладений на 19.05.2021.

Представник позивача в судові засідання 10.03.2021, 07.04.2021, 28.04.2021, 24.05.2021 не з`явився, проте до господарського суду останнім були надані зави вх. № 4313/21 від 24.02.2021, вх. № 8151/21 від 07.04.2021, вх. № 10021/21 від 28.04.2021, вх. № 12762/21 від 24.05.2021 про розгляд справи за відсутності повноважного представника позивача.

Присутній представник відповідача в судових засіданнях заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2019 між ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина» (позивач, постачальник) та ТОВ «ТЛА Київ» (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № 679, за яким постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, окремими партіями, відповідно до замовлення покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар (п. 1.1 договору).

Поставка товару здійснюється постачальником протягом 15 робочих днів з дати узгодження заявки, в порядку визначеному п. 4.2 договору на умовах: склад постачальника, за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Щорса, 78, якщо інше не погоджено сторонами (п. 5.1 договору).

Право власності та ризики стосовно товару переходять в моменту фактичної передачі товару постачальником покупцю (п. 6.1 договору).

Датою поставки товару і переходу права власності та всіх ризиків при передачі товару на складі постачальника або покупця - дата видаткової накладної; при передачі товару перевізнику для доставки покупцю - дата товарно-транспортної накладної (п. 6.2 договору).

Ціна на товар встановлюється в національній валюті України - гривнях і вказується в додаткових угодах, бухгалтерських документах: рахунка-фактурах, видаткових накладних комерційних пропозиціях, які є невід`ємною частиною договору.

Оплата за партію товару здійснюється на умовах відстрочки платежу строком на 14 календарних днів від дня поставки товару, але не пізніше строку вказаного в додаткових угодах (п. 7.6 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення його печатками і діє до 31.12.2019, але в будь-якому разі до його належного виконання сторонами. Якщо за 15 календарних днів до закінчення строку дії договору однією із сторін не буде заявлено про відмову від цього договору та/або зміну (перегляд) його умов, договір вважається щорічно продовженим на той самий строк на тих самих умовах (п. 11.1 договору).

Як зазначає позивач, 11.01.2020 між ТОВ «Український торговий дім «Белшина» (постачальник) та ТОВ «ТЛА Київ» (покупець) укладена додаткова угода до Договору поставки № 679 від 25.02.2019, за якою покупцем визнано борг перед постачальником в сумі 1 336 906,46 грн. (п. 1 додаткової угоди); покупець надав, а постачальник погодив графік погашення простроченої заборгованості від 11.01.2020 на суму 1 336 906,45 грн., з періодом виконання з 13.01.2020 по 23.10.2020 (п. 2 додаткової угоди).

Як стверджує позивач, сума заборгованості виникла у зв`язку з несплатою покупцем товару, поставленого постачальником на підставі Договору № 679 від 25.02.2019 за видатковими накладними у період з лютого 2019 по серпень 2019 року.

Позивач не надав суду на підтвердження поставки товару видаткових накладних, товарних накладних, товарно-транспортних накладних, довіреностей, актів звірки тощо.

За заявою позивача вих. № 648 до ГУ Національної поліції України в Чернігівській області про вчинення кримінальне правопорушення - було відкрито кримінальне провадження та внесене до ЄРДР № 0000422 від 06.09.2019.

Сторонами було підписано графік погашення заборгованості в період з 13.01.2020 по 23.10.2020.

Як зазначає позивач, на виконання додаткової угоди до договору відповідач частково здійснював оплату на погашення суми боргу, що підтверджується доданими до матерів справи копіями платіжних доручень.

Позивач стверджує що на даний час сума заборгованості ТОВ «ТЛА Київ» перед ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина» становить 928 823,82 грн., що стало підставою звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу з відповідача.

Оригінали документів суду надані не були.

Відповідач позовні вимоги заперечує та стверджує про те, що позивачем на підтвердження наявної за відповідачем заборгованості та неналежне виконання умов Договору № 679 від 25.02.2019 не було надано жодного належного доказу і, що посилання позивача на кримінальне провадження № 0000422 від 06.09.2019 та відсутність оригіналів документів, які підтверджують поставку товару, не має жодного відношення до ТОВ «ТЛА Київ» та є безпідставними.

Інших доказів, пояснень та документів суду сторонами не подано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх волевиявлення та дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд звертає увагу учасників, що позивач посилається на відсутність у нього видаткових накладних у зв`язку із незаконними діями попереднього директора позивача, що стало підставою для реєстрації кримінального провадження № 0000422 від 06.09.2019, яке зареєстровано ГУ НП в Чернігівській області за заявою ТОВ «УТД «Белшина» з приводу незаконних дій керівництва позивача щодо викрадення програмного забезпечення, документів по розрахунках з клієнтами.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень за номером кримінального провадження № 0000422 від 06.09.2019 наявна ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.02.2021 у справі №751/1271/21.

З ухвали вбачається, що директор ТОВ «УТД «Белшина», діючи всупереч Статуту товариства, зловживаючи своїм службовим становищем, розтратив кошти ТОВ «УТД «Белшина» шляхом укладення договору від 17.10.2016 № 128-16/ЕМВА з приватним навчальним закладом про надання послуг з освітньої діяльності, без погодження з ВАТ «Белшина», чим спричинив товариству майнову шкоду.

Тобто, вищевказане кримінальне провадження не стосується правовідносин позивача та відповідача і посилання позивача на відсутність первинних документів та вилучення видаткових та податкових накладних - є безпідставним.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів підтвердження поставки товару відповідачеві. Клопотання про витребування доказів від позивача не надходило.

Щодо додаткової угоди до договору від 11.01.2020 суд зазначає наступне.

Вказана додаткова угода з графіком погашення датована 11.01.2020, тобто вже при новому керівництві позивача (після зміни керівництва позивача у 2019 про що зазначено в позовній заяві).

Однак, оригінал вказаної додаткової угоди з графіком у позивача відсутні (про що зазначив позивач у позовній заяві та в заяві вх. № 10021/21 від 28.04.2021). Позивач зазначає про наявність оригіналів у відповідача якому, ніби-то, ці оригінали було направлено (докази направлення відсутні).

Відповідач у відзиві заперечує укладення з позивачем Додаткової угоди до договору від 11.01.2020 та підписання графіку погашення заборгованості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

На виконання ухвали суду від 07.04.2021 позивач оригіналів витребуваних документів не надав.

З врахуванням викладеного, судом не можуть бути взяті до уваги копія Додаткової угоди до договору від 11.01.2020 з графіком погашення заборгованості.

Як доказ часткової оплати відповідачем отриманого товару на підставі договору та додаткової угоди до нього позивач надає копії платіжних доручень за період з 13.01.2020 по 02.03.2020. Однак у вказаних платіжних дорученнях в призначені платежу зазначено: «оплата за шини згідно накладних (вказано номери та дати накладних)».

У призначенні платежу у відповідних платіжних дорученнях відсутні посилання на договір поставки та додаткову угоду до нього, а у зв`язку із відсутністю накладних (із зазначенням номеру та дати) за якими здійснювалась поставка товару, неможливо стверджувати про здійснення оплати товару, отриманого саме на виконання Договору поставки № 679 від 25.02.2019.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

У статті 193 ГК України закріплено положення про те, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує дійсність зобов`язання перед позивачем.

Натомість позивач не наводить правових підстав та не надає первинні бухгалтерські документи для підтвердження заборгованості відповідача в сумі 928 823,82 грн.

Суд розділяє правові позиції Верховного Суду про необхідність доведення певних обставин тільки певними доказами, в тому числі оригіналами первинних облікових та бухгалтерських документів. Постанова КЦС ВС від 23.12.2020 № 757/28231/13-ц (61-2616св19).

З огляду на приписи ГПК України єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналу договору, зокрема за ініціативою суду

Відповідно до приписів ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в суспільстві.

Суд зазначає, що позивач не доводить належними та допустимими первинними доказами порушення свого права, підставу порушення, ким та в чому саме.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано неналежний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його порушеного права, тому в позові належить відмовити за безпідставністю та недоведеністю вимоги.

Відповідно до норм ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний дім «Белшина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛА Київ» про стягнення 928 823,82 грн. відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 08.06.2021.

Суддя О.О. Христенко