ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3045/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Глущенко Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Погорілець Р.В., ордер №1054191 від 19.04.2021;

від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛПРОМПРОЕКТ

на рішення Господарського суду Одеської області від „23 лютого 2021р., повний текст якого складено та підписано „16 березня 2021р.

у справі № 916/3045/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БМК-АЛЬПІ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛПРОМПРОЕКТ

про стягнення 1073239,21 грн.,

головуючий суддя: Бездоля Ю.С.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 03.06.2021, згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Встановив:

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю БМК-АЛЬПІ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛПРОМПРОЕКТ, в якій просило суд стягнути з відповідача 1073239,21 грн., з яких: 957629,44 грн. основного боргу, 69799,96 грн 3% річних, 45809,81 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору підряду №367 від 14.06.2019 в частині оплати вартості виконаних позивачем робіт.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 року у справі №916/3045/20 (суддя Бездоля Ю.С.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК-АЛЬПІ» задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК-АЛЬПІ» 957629 грн. 44 коп. основного боргу, 69799 грн. 96 коп. 3% річних, 45809 грн. 81 коп. інфляційних втрат та 16098 грн. 59 коп. судового збору.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 957629,44 грн. основного боргу.

Крім того, враховуючи факт наявності у відповідача боргу за виконані роботи, перевіривши розрахунки позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за заявлені періоди, приймаючи до уваги ненадання відповідачем контррозрахунків заявлених до стягнення сум, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «БМК-АЛЬПІ» позовних вимог про стягнення з відповідача 69799,96 грн. 3% річних, 45809,81 грн. інфляційних втрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» звернулось з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 у справі № 916/3045/20, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК-АЛЬПІ» частково та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК-АЛЬПІ» заборгованість у розмірі 957 629, 44 грн., 69 290,64 грн. 3% річних, інфляційні втрати у розмірі 37 875,29 грн. та витрати на оплату судового збору у сумі 15 971, 39 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд першої інстанції неправильно та неповно встановив обставини, що мають значення для справи, зокрема дійсну суму інфляційних втрат та 3% річних, які можуть бути нараховані та стягнуті з відповідача, і відповідно неправильно визначив суму судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» на рішення Господарського суду Одеської області від „23 лютого 2021р. у справі №916/3045/20; призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» до розгляду на 03 червня 2021 року об 11:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю БМК-АЛЬПІ Погорілець Р.В., про проведення судового засідання у справі №916/3045/20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Ухвалено провести судове засідання у справі №916/3045/20, призначене на 03.06.2021 року об 11:00 год. за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon в приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду в залі судових засідань №6. У судовому засіданні в режимі відеоконференції 03.06.2021 представник позивача надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, строк розгляду апеляційної скарги закінчився, а затягування строку розгляду скарги в даному випадку може призвести до порушення прав особи, яка з`явилася до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаного представника.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено господарським судом, 14.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БМК-АЛЬПІ» (підрядник, позивач) було укладено договір підряду №367, відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався у строки та на умовах, передбачених цим договором у відповідності проекту, креслень та технічного завдання, своїми силами і засобами, з використанням власних матеріалів, конструкцій виконати влаштування металокаркасу, стінового та покрівельного огородження Установки пристроїв компенсації реактивної потужності 35 кВ (4 будівлі) (роботи): на об`єкті: «Нове будівництво наземної сонячної електростанції «Покровська СЕС», розташованої за межами населених пунктів Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області». 1 черга будівництва. ПС150/35 кВ збору потужності (об`єкт).

Згідно з п.1.2 договору замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи та сплатити їх вартість у строки та на умовах, визначених цим договором.

За п.п. 2.1, 2.2 договору ціна договору включає в себе всі витрати підрядника, необхідні для виконання робіт, у т.ч. але не обмежуючись і вартість робіт і матеріалів, конструкцій підрядника, що становить: 4298024,53 грн., крім того ПДВ 20% - 859604,91 грн., а разом з ПДВ 5157629,44 грн. Оплата за цим договором проводиться в наступному порядку: замовник протягом 10 банківських днів з моменту підписання цього договору для початку виконання робіт перераховує підряднику аванс у розмірі 70% вартості договору: 3008617,17 грн. крім того ПДВ 20% 601723,43 грн., а разом з ПДВ 3610340,60 грн. Розрахунок за договором проводиться замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів від дати реєстрації підрядником податкової накладної відносно відповідного підписаного уповноваженими представниками сторін чергового акту здачі-приймання виконаних робіт.

У відповідності до п.п. 3.3-3.5 договору підрядник 25-го (двадцять п`ятого) числа кожного місяця підписує та передає замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт за звітний період. Після виконання всього обсягу робіт за договором підрядник передає замовнику по акту приймання-передачі виконавчу документацію та відповідні документи щодо якості матеріалів (наприклад, сертифікат якості, сертифікат відповідності тощо). Замовник у строк 5 (п`ять) робочих днів після отримання актів приймання-передачі виконаних робіт зобов`язаний прийняти належним чином виконані роботи та підписати акт приймання-передачі виконаних робіт. Один екземпляр такого акту замовник зобов`язаний надіслати підряднику невідкладно після підписання. У випадку, якщо замовником під час прийняття робіт виявлено недоліки (явні), невідповідність робіт умовам договору, відступи від умов договору, замовник відмовляється від прийняття виконаних робіт (в цілому або в частині) та зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів скласти мотивовану письмову відмову від прийняття робіт та невідкладно надіслати її підряднику або вручити уповноваженому представнику. Відмова викладається безпосередньо в акті виконаних робіт, або в окремому документі (додатку до акту), про що замовником здійснюється застереження в акті виконаних робіт. В такому випадку сторонами складається відповідний акт про виявлені недоліки, з обов`язковим здійсненням фото та відео фіксації виявлених недоліків та/або відступів від умов договору, та визначаються строки усунення недоліків підрядником. У разі невиконанням замовником вимог, встановлених цим пунктом, роботи вважаються прийнятими на 6 (шостий) робочий день від дати фактичного отримання замовником актів приймання-передачі виконаних робіт і у замовника виникає обов`язок з оплати таких робіт на умовах договору, що не звільняє замовника від подальшого підписання акту та направлення його підряднику.

Відповідно до п.4.2.8 договору замовник зобов`язується провести розрахунки з підрядником відповідно до умов договору.

Згідно з п.5.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

За п.10.1 договору у разі виникнення спорів за цим договором, сторони приймають всі заходи для їх вирішення шляхом досудового (претензійного) врегулювання, а в разі недосягнення згоди спори вирішуються в господарському суді згідно з чинним законодавством України.

У відповідності до п.13.1 договору додаток №1 договірна ціна на влаштування металокаркасу та покрівельного огородження з сендвіч панелей Насосної станції пожежогасіння (НС) для будівництва об`єкту «Нове будівництво наземної сонячної електростанції «Покровська СЕС», розташованої за межами населених пунктів Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

Відповідно до додатку №1 до договору підряду №367 від 14.06.2019 загальна вартість з ПДВ - 5147629,44 грн.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2019 року - загальна вартість з ПДВ склала 5157629,44 грн. Вказаний акт підписаний обома сторонами.

Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №52 від 18.06.2019 на суму 3610340,60 грн.

Як вбачається з виписок по рахунку позивача відповідач частково сплатив за виконані роботи на загальну суму 4200000 грн., а саме: 01.07.2019 - 2000000 грн., 18.07.2019 - 500000 грн., 22.07.2019 - 500000 грн., 18.08.2020 - 1000000 грн., 24.09.2020 - 100000 грн., 06.10.2020 - 100000 грн.

Також на підтвердження своєї позиції позивачем надано податкові накладні з квитанціями про реєстрацію №2 від 01.07.2019, №35 від 18.07.2019, №41 від 22.07.2019, №20 від 14.08.2019.

В матеріалах справи наявна вимога позивача на адресу відповідача від 23.03.2020 про сплату простроченої заборгованості за роботи, виконані згідно з договором підряду №367 від 14.06.2019 в сумі 2157629,44 грн., 294955,94 грн. пені, 30206,81 грн. інфляційних втрат та 41727,03 грн. 3% річних.

Несплата відповідачем наявного боргу стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Рішення Господарського суду Одеської області 23.02.2021 по справі №916/3045/20 в частині задоволених позовних вимог про стягнення основного боргу не оскаржується, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Стосовно рішення місцевого господарського суду в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у спірних сумах, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.173 господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у томі числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі змісту ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено в ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною першою статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат у загальному розмірі 45 809,81 грн.

Так, згідно умов п.2.2.1 договору відповідач мав здійснити авансовий платіж в сумі 3 610 340,60 грн. до 28.06.2019 року.

В липні 2019 року відповідачем в сукупності було здійснено авансові платежі на суму 3 000 000,00 грн. Тобто, розмір несплаченою частини авансового платежу станом на 22.07.2019 склав 610 340,60 грн.

Починаючи з 29.06.2019 вказана сума є боргом відповідача.

Враховуючи те, що прострочення сплати суми в розмірі 610 340,60 грн. починається з 29.06.2019 року,отже інфляційне збільшення на суму боргу 610 340,60 грн. має розраховуватись за період липень 2019 серпень 2019 .

Сукупний індекс інфляції за липень 2019 - серпень 2019 становить 99,10%.

Таким чином, сума інфляційних втрат позивача за цей період становить 5493,06 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем визначено суму інфляційних на рівні 45 809, 81 грн.

Здійснивши власний розрахунок колегія суддів встановила, що загальна сума інфляційних втрат становить 43 368, 35 грн.

Також, перевіривши розрахунки позивача та суду першої інстанції щодо 3% річних, колегія суддів дійшла до висновку про наявність помилки, оскільки позивачем було здійснено вказаний розрахунок з урахуванням додавання до строку користування коштами дня оплати, що є невірним.

Зокрема, заборгованість з оплати суми 1 610 364,60 грн. тривала з 02.07.2019 р. по 18.07.2019, отже з урахуванням дати оплати 18.07.2019 період користування коштами складає не 17 днів, як розраховано позивачем, а 16, а отже і сума 3% річних складає - 2 117,74 грн. Сума 1 110 364,60 грн. була в користуванні 3 дні, а отже сума 3% річних складає 273,79 грн., разом з тим позивачем нарахована ця сума за 4 дні та складає - 365, 05 грн. Сума 610 364,60 грн. була в користуванні відповідача 54 дні, а не 55, як вказано позивачем, а отже сума 3% річних складає 2 709,02 грн. Сума 2 157 629,44 грн. знаходилась в користуванні відповідача 337 днів, а отже сума 3% річних складає 59 763,38 грн. Сума 1 157 629,44 грн. знаходилась в користуванні відповідача 34 дні, а отже сума 3% річних складає 3 235,02 грн. Сума 1 057 629,44 грн. знаходилась у користуванні відповідача 11 днів, а отже сума 3% річних складає 956,21 грн. Сума 3% річних від 957 629,44 грн. за період з 07.10.2020 по 09.10.2020 не перераховується і становить 235,48 грн.

Здійснивши власний розрахунок колегія суддів встановила, що загальна сума 3% річних які підлягають стягненню становить 69 290,64 грн.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що вимоги відповідача, зазначені в апеляційній скарзі є обґрунтованими, а рішення Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 року у справі № 916/3045/19 є таким, що підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог.

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку висновки господарського суду щодо періоду прострочення оплати не відповідають дійсним обставинам у справі, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам. Внесений скаржником судовий збір за подання апеляційної скарги у більшому розмірі, ніж встановлено законом, може бути повернутий йому в порядку, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284

Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛПРОМПРОЕКТ задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 року у справі №916/3045/20 скасувати частково.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК-АЛЬПІ» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» (65091, м. Одеса, вул. Південна, буд. 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК-АЛЬПІ» (02140, м. Київ, вул. Соломії Крушельницької, буд. 5, ) 957 629,44 грн. основного боргу, 69 290, 64 грн. 3% річних, 37 875,29 грн. інфляційних втрат та 15 971, 39 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК-АЛЬПІ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» 3 405 грн. судового збору за апеляційний перегляд.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням повних реквізитів сторін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 07.06.2021 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький