ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2993/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 1, м.Харків,
до 1) Харківської міської ради, м.Харків , 2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків , 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна районна аптека № 16", м.Харків , 4) Приватної фірми "Гамма-55", м.Харків,
про визнання недійсним договору, скасування рішення та повернення майна,
за участю представників:

позивача (прокуратури) - Ткаченко К.О. (посвідчення № 057315 від 09.10.2020);

1-го відповідача - не з`явився;

2-го відповідача - не з`явився;

3-го відповідача - Шителя С.О. (довіреність № 54.07 від 15.07.2020);

4-го відповідача - Ясінського А.В., керівника;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1, м.Харків, 16.09.2020 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна районна аптека № 16", м.Харків, Приватної фірми "Гамма-55", м.Харків, про визнання незаконним та скасування п. 5 додатку 1 до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 26.10.2016 № 412/16; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.03.2017 №5458-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна районна аптека № 16", посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. і зареєстрованого в реєстрі за №>368, скасувавши його державну реєстрацію; витребування у Приватної фірми "Гамма-55" на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень 1-го поверху № 50, 51, 54, 54а, 59, загальною площею 99,5 кв.м., розташованих в житловому будинку літ. "А-9" за адресою: м.Харків, вул. Дерев`янка, 7, зобов`язавши Приватну фірму "Гамма-55" передати вказані приміщення за актом приймання-передачі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що обраний Харківською міською радою спосіб приватизації спірного майна шляхом викупу орендарем є незаконним та суперечить інтересам держави та територіальної громади.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.09.2020 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі 922/2993/20 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 13.10.2020, 4-й відповідач у справі - ПФ "Гамма" проти позову заперечував, посилаючись на те, що він є добросовісним набувачем спірних нежитлових приміщень відповідно до Договору купівлі-продажу від 26.08.2020, укладеного з 3-м відповідачем - ТОВ "Центральна районна аптека № 16".

13.10.2020 до суду надійшов відзив 3-го відповідача на позовну заяву, в якому останній вважає, що твердження прокурора про невідповідність оспорюваного акту органу місцевого самоврядування вимогам чинного законодавства, що регулює порядок здійснення приватизації, є необґрунтованими, а також зазначає про пропуск прокурором трирічного строку позовної давності за пред`явленими вимогами.

19.10.2020 Харківською міською радою було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому 1-й відповідач наполягав на тому, що при прийнятті рішення Харківської міської ради "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 26.10.2016 № 412/16 Харківська міська рада діяла в межах своїх повноважень, відповідно до Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про місцеве самоврядування в Україні", Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2012-2016 роки, затвердженої рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 № 565/11. Договір купівлі-продажу № 5458-В-С від 02.03.2017 укладено між 2-м та 3-м відповідачами у відповідності з діючим на той час законодавством.

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (2-й відповідач) у відзиві на позов, який було надано до суду 27.10.2020, проти позову заперечувало, посилаючись на те, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами той факт, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог законодавства України, з перевищенням компетенції та порушувало права інших осіб. Крім того, на думку 2-го відповідача, Харківською місцевою прокуратурою № 1 не обґрунтовані та не доведені підстави представництва інтересів держави в суді та самостійного звернення до суду.

18.11.2020 позивачем було надано відповідь на відзиви відповідачів, в якій позивач зазначив, що Харківською міською радою було незаконно обрано спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем, оскільки такий спосіб приватизації може бути застосований лише у виключних випадках, а саме якщо такий об`єкт вже перебуває у орендаря в оренді та якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна. Проте, в даному випадку ТОВ "Центральна районна аптека №16" жодних поліпшень орендованого майна здійснено не було.

20.11.2020 Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради було подано до суду заяву про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду аналогічної справи №922/623/20.

24.11.2020 ПФ "Гамма" подано до суду клопотання про закриття провадження у справі за позовними вимогами до 4-го відповідача, оскільки він є неналежним відповідачем за даним позовом.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.11.2020, занесеною до протоколу судового засідання, строк підготовчого провадження у справі продовжено на 30 днів - до 20.12.2020.

17.12.2020 3-м відповідачем - ТОВ "Центральна районна аптека № 16" було подано до суду заяву про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 922/623/20.

Клопотання 2-го відповідача та заява 3-го відповідача про зупинення провадження у справі були розглянуті та задоволені судом у підготовчому засіданні, яке відбулося 17.12.2020, про що постановлено відповідну ухвалу.

У зв`язку із прийняттям 22.01.2021 Об`єднаною палатою Верховного Суду постанови у справі № 922/623/20, провадження у справі № 922/2993/20 було поновлено ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.03.2021 та призначено у справі підготовче засідання.

23.03.2021 до суду надійшла заява Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про застосування строку позовної давності до позовних вимог прокурора та відмову у позові у зв`язку з його пропуском.

Ухвалою господарського суду від 05.05.2021, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі № 922/2993/20 закрито; розгляд справи по суті призначено на 26.05.2021 об 11:30 год.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.05.2021, представниця прокуратури підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представники 1-го та 2-го відповідачів у судове засідання не з`явились; про причину неявки суд не повідомили; про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином (1-й відповідач - у попередньому судовому засіданні під розписку; 2-й відповідач - за допомогою поштового зв`язку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення).

Представники 3-го та 4-го відповідачів проти позову заперечували повністю; просили відмовити в його задоволенні.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників 1-го та 2-го відповідачів, за наявними у справі матеріалами, згідно ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, суд встановив наступне.

На підставі Договору оренди № 3345 від 31.07.2006, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (2-й відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна районна аптека № 16" (3-й відповідач), у останнього в оренді перебували нежитлові приміщення 1-го поверху загальною площею 99,5 кв.м (технічний паспорт КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" інвентарний № 71045 від 02.12.2005), які належали до комунальної власності територіальної громади м.Харкова та розташовані за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янка, 7, літ. "А-9".

Додатковою угодою № 10 від 30.03.2012 до Договору оренди № 3345 від 31.07.2006 вказаний договір оренди нежитлового приміщення викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 нової редакції Договору оренди № 3345, орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху № 50-:-64, загальною площею 182,4 кв.м (технічний паспорт КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" інвентарний № 71045 від 02.12.2005), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване у житловому дев`ятиповерховому будинку за адресою: м. Харків, вул.Олексія Дерев`янка, 7, літера "А-9".

Додатковою угодою № 13 від 10.03.2015 дію Договору оренди від 31.07.2006 продовжено до 28.01.2018.

Додатковою угодою № 14 до Договору оренди № 3345 від 31.07.2006 п.1.1 вказаного Договору викладено в наступній редакції: орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення 1-го поверху № 50, 51, 54, 54а, 59 загальною площею 99,5 кв.м (технічний паспорт КП "Харківське МіськБТІ", інв. справа № 71045 від 16.10.2014), далі "Майно", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул.Дерев`янка, 7, літ. "А-9" та відображається на балансі КП "Жилкомсервіс".

З метою отримання дозволу на приватизацію орендованих нежитлових приміщень шляхом викупу ТОВ "Центральна районна аптека № 16" звернулось з відповідною заявою від 13.06.2016 до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради (вх. № 10598 від 01.07.2016).

На підставі вказаного звернення Харківською міською радою прийнято відповідне рішення, а саме відповідно до п. 5 додатку 1 до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 20.10.2016 № 412/16, міська рада дозволила приватизувати вказаний об`єкт нерухомого майна шляхом викупу.

Після цього ТОВ "Центральна районна аптека № 16" звернулось до Управління комунального майна з заявою про приватизацію від 31.10.2016 № 3419, розглянувши яку, орган приватизації визначив спосіб приватизації - викуп.

Крім того, ТОВ "Центральна районна аптека № 16" 31.10.2016 звернулось до Управління комунального майна з листом (вх. № 19278 від 31.10.2016), в якому просить доручити проведення оцінки для приватизації вказаного майна суб`єкту оціночної діяльності ФОП Остащенко К.Ю.

Розглянувши зазначений лист, Управління комунального майна звернулося до СОД ФОП Остащенко К.Ю. (лист від 31.10.2016 № 17984) з пропозицією провести оцінку вказаних нежитлових приміщень, на підставі договору з ТОВ "Центральна районна аптека № 16".

СОД ФОП Остащенко К.Ю. складено звіт про незалежну оцінку нерухомого майна від 04.11.2016, відповідно до якого вартість вказаного майна станом на 31.10.2016 без ПДВ складає 431300,00 грн.

В подальшому, 02.03.2017, між ТОВ "Центральна районна аптека № 16" та Управлінням комунального майна укладено Договір купівлі-продажу № 5458-В-С, відповідно до якого ТОВ "Центральна районна аптека № 16" приватизувала вказані нежитлові приміщення 1-го поверху № 50, 51, 54, 54а, 59, загальною площею 99,5 кв.м, в житловому будинку літ. "А-9", за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янка, будинок 7, за ціною - 431300,00 грн, без ПДВ (разом з ПДВ - 517560,00 грн).

У Договорі купівлі-продажу зазначено, що його укладено на підставі Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2012-2016 рр.

Рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гаврилової С.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 34483255 від 28.03.2017 на вищевказані нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м.Харків, вул. Дерев`янка, будинок 7, зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна районна аптека № 16".

В подальшому право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 50, 51, 54, 54а, 59, загальною площею 99,5 кв.м, розташовані в житловому будинку піт. "А-9" за адресою: м. Харків, Дерев`янка, 7, на підставі Договору купівлі-продажу №1194, посвідченого 26.08.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коробовою І.Г., перейшло до Приватної фірми "Гамма-55".

Прокурор вважає рішення Харківської міської ради від 20.10.2016 № 412/16 в частині відчуження ТОВ "Центральна районна аптека № 16" шляхом викупу об`єкту комунальної власності територіальної громади м. Харкова (нежитлових приміщень) є незаконним та підлягає скасуванню в зв`язку з тим, що прийнято з порушенням вимог ст. 345 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 29, Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.ст. 11, 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що продаж об`єктів нерухомого майна, що перебуває у власності територіальної громади, має бути проведений шляхом аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виключних випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу, а саме в даному випадку продаж шляхом викупу орендарем об`єкту, який вже перебуває у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Згідно з п. 4.7 Договору оренди, змінювати стан орендованого майна орендар зобов`язаний виключно за письмовою згодою орендодавця.

Відповідно до п. 4.8 Договору оренди, орендар зобов`язаний здійснювати поточний ремонт за письмовою згодою орендодавця. За свій рахунок здійснювати капітальний ремонт за письмовою згодою орендодавця при наявності узгодженої проектно-кошторисної документації та дозволу, отриманого відповідно з діючим законодавством.

Згідно з п. 5.3 Договору оренди, орендар має право за письмовою згодою орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, провадити невід`ємні поліпшення, які необхідні для здійснення господарської діяльності, що зумовлює підвищення його вартості. Якщо невід`ємні поліпшення майна зроблені за згодою орендодавця, орендар має право на відшкодування вартості необхідних витрат або зарахування їх вартості тільки у разі придбання об`єкта оренди у власність.

У даному випадку ТОВ "Центральна районна аптека № 16" жодних поліпшень орендованого майна за період перебування об`єкту нерухомого майна у нього в оренді не здійснив.

У звіті про оцінку майна, договорі оренди, договорі купівлі-продажу, заяві ТОВ "Центральна районна аптека № 16" з проханням надати дозвіл на приватизацію, а також в усій приватизаційній справі, будь-які відомості про такі поліпшення відсутні.

ТОВ "Центральна районна аптека № 16" до органу приватизації, тобто до Управління комунального майна та приватизації, не подавало документи, передбачені п. 2.2 Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що свідчать про невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації.

Таким чином, як вважає прокурор, Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем, а відтак відповідне рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу суперечить вимогам законодавства, інтересам держави і територіальної громади, в зв`язку з чим має бути визнаний недійсним.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, надаючи правову кваліфікацію встановленим у справі обставинам, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 22.01.2021 у справі №922/623/20, в межах якої досліджувалися подібні правовідносини.

Зокрема, приймаючи рішення у справі, що розглядається, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно зі ст. 172 Цивільного кодексу України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.

У ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом від умерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування й оренду.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного майна" (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування) відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного майна" (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування), приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об`єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Статтею 15 вказаного Закону визначені способи приватизації, зокрема, шляхом: продажу об`єктів приватизації на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу об`єктів приватизації за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс); продажу акцій (часток, паїв), що належать державі у господарських товариствах, на аукціоні, за конкурсом, на фондових біржах та іншими способами, що передбачають загальнодоступність та конкуренцію покупців; продажу на конкурсній основі єдиного майнового комплексу державного підприємства, що приватизується, або контрольного пакета акцій акціонерного товариства при поданні покупцем документів, передбачених частиною першою статті 12 цього Закону; продажу акцій на міжнародних фондових ринках, у тому числі у вигляді депозитарних розписок; іншими способами, які встановлюються спеціальними законами, що регулюють особливості приватизації об`єктів окремих галузей, викупу.

Згідно із ст. 16-2 Закону України "Про приватизацію державного майна" (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування), викуп акцій (часток, паїв), що належать державі в статутному капіталі господарських товариств, інших господарських організацій та підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності, здійснюється відповідно до законодавства з питань приватизації та з урахуванням установчих документів таких товариств. Викуп об`єктів малої приватизації здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", продавцями об`єктів малої приватизації, що перебувають у державній та комунальній власності, є відповідно: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими радами.

Статтею 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено способи приватизації об`єктів малої приватизації. Приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс). Шляхом продажу за конкурсом може здійснюватися приватизація окремих єдиних майнових комплексів групи А та окремих об`єктів групи Ж.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), об`єктами малої приватизації є, зокрема, окреме індивідуально визначене майно, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано (група А).

Частиною шостою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Таким чином, орган місцевого самоврядування, його виконавчий комітет, міський голова (в межах їх компетенції) у спірних правовідносинах реалізують права власника майна, що перебуває у комунальній власності, щодо володіння, користування та розпорядження таким майном на підставі та у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 345 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Частинами 1, 4 ст. 289 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування), передбачено, що орендар має право на викуп об`єкта оренди, якщо таке право передбачено договором оренди. Приватизація цілісних майнових комплексів, нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна, зданих в оренду, здійснюється у випадках і порядку, передбачених законом.

Рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 № 565/11 з метою найбільш ефективного використання нежитлового фонду м.Харкова та поповнення бюджету м.Харкова, на підставі Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та інших законодавчих актів, що регулюють питання власності, затверджено Програму приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2012-2016 роки.

Відповідно до п. 3.1 Програми приватизації, ініціатива щодо приватизації об`єктів комунальної власності може виходити як від Управління, так і від інших виконавчих органів Харківської міської ради, осіб, які можуть бути покупцями відповідно до законодавства.

Ініціатива щодо визначення способу приватизації належить Управлінню.

Продаж об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова здійснюється способами, що визначаються законодавством України і цією Програмою для кожної групи об`єктів (пункт 5.1).

Згідно з п. 5.2 Програми, умови відчуження об`єктів комунальної власності визначено цією програмою та чинним законодавством України.

Пункт 5.4 Програми приватизації визначає, що приватизація об`єктів групи А здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та цієї Програми шляхом викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом.

За змістом ч. 1 ст. 5-1 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції чинній на час прийняття рішення про відчуження об`єктів комунальної власності), з метою раціонального та ефективного застосування способів приватизації об`єкти приватизації класифікуються за такими групами: група А окреме індивідуально визначене майно, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано. Окремим індивідуально визначеним майном вважається рухоме та нерухоме майно.

Частиною 2 статті 5-1, частиною 2 статті 16-2 Закону України "Про приватизацію державного майна" встановлено, що об`єкти приватизації, що належать до груп А, Д і Ж, є об`єктами малої приватизації. Викуп об`єктів малої приватизації здійснюється відповідно до Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) .

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу, продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону.

З моменту прийняття рішення про приватизацію об`єктів, які перебувають у комунальній власності, органами приватизації здійснюється підготовка до їх приватизації відповідно до статті 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), що полягає, зокрема, у встановлені ціни продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову ціну об`єкта на аукціоні, за конкурсом з урахуванням результатів оцінки об`єкта, проведеної відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України; публікації інформації про об`єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації; а також вчиненні інших дій, необхідних для підготовки об`єктів малої приватизації до продажу.

Викуп застосовується до об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами. Порядок викупу об`єкта встановлюється Фондом державного майна України (частини 1, 3 статті 11 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Аналогічну умову визначено у п. 5.7 Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2012-2016 роки.

Порядок викупу встановлений Фондом державного майна України. На час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затверджений Фондом державного майна України від 02.04.2012 № 439 (далі Порядок № 439).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку № 439, викуп об`єктів малої приватизації застосовується відповідно до пункту 3.3 розділу III та пункту 7.15 розділу VII цього Порядку щодо об`єктів малої приватизації, які не продані на аукціоні, за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено чинним законодавством України.

Виходячи з аналізу наведених вище норм, суд доходить висновку, що Харківська міська рада має право прийняти рішення про продаж об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації, а саме Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, має право укласти відповідний договір купівлі-продажу за результатами проведення аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виключних випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу орендарем об`єкта, який перебуває у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25% ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Тобто викуп орендарем орендованого ним приміщення, виходячи з положення статті 11, статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", може бути лише за умови, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25% ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна. В іншому разі приватизація такого приміщення повинна здійснюватися у загальному порядку за результатами проведення аукціону або конкурсу.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства, зокрема, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 4 частини 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є змагальність сторін.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1 ст.7 6 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна районна аптека № 16" здійснювалися будь-які поліпшення орендованих ним приміщень за Договором оренди № 3345 від 3107.2006, а відтак Рада як орган місцевого самоврядування у даному випадку не мала права обирати спосіб приватизації спірних нежитлових приміщень без урахування наведених законодавчих обмежень.

Згідно з ч. 10 ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пункт 5 додатку 1 до рішення 9 сесій Харківської міської ради 7 скликання від 26.10.2016 № 412/16 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова' прийнято з порушенням вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2012-2016 роки, а відтак є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки спрямоване не на досягнення мети, визначеної у цих Законах і Програмі, і тим самим порушує права територіальної громади на отримання максимального економічного ефекту від продажу об`єкта комунальної власності.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини" 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно з положеннями статті 1 Першого протоколу Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Така правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.10.2019 у справі № 905/2236/18, яка обґрунтована тим, що пунктами 32-35 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 Стретч проти Сполученого Королівства визначено, що майном у зазначеній статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. За висновком Європейського суду в зазначеній справі наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, у такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції .

Крім того, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Також судами встановлено, що здійснюючи приватизаційну політику щодо Підприємця, Рада та Виконавчий комітет Слов`янської міської ради діяли як органи публічної влади і повинні були ухвалювати свої рішення в межах чинних на той час законів. Вони мали виключні повноваження щодо встановлення умов приватизації та ухвалення необхідних для її проведення актів, не погоджуючи своїх дій та рішень з покупцями.

Покупці не мали і не могли мати можливості перевіряти правильність актів Ради та Виконавчого комітету Слов`янської міської ради щодо приватизації ними майна.

Самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.03.2007 у справі № 21-8во07.

Разом з тим , суд враховує , що передача права власності на майно, в тому числі в результаті приватизації, передбачає наявність волевиявлення як у продавця, так і у покупця такого майна. Отже, покупець, звертаючись до органів місцевого самоврядування про приватизацію орендованого нежитлового приміщення, та достовірно знаючи, що поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, ним здійснені не були та жодні дії, які б свідчили про намір здійснити такі поліпшення, ним не вчинялись, покупець усвідомлював що його звернення є протиправним оскільки суперечить пункту 1 частини 1 статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, продаж майна на неконкурентних засадах порушує такі основоположні принципи приватизації, як рівність прав участі громадян України у процесі приватизації, створення сприятливих умов для залучення інвестицій, забезпечення конкурентності продажу, передбачених статтею 2 Закону України Про приватизацію державного майна .

Порушення Харківською міською радою умов та порядку приватизації можуть призвести не тільки до економічних збитків (недотримання територіальною громадою коштів від відкритого продажу майна конкурентним способом), а і позбавити інших зацікавлених фізичних та юридичних осіб можливості придбати комунальне майно на відкритому конкурсі, створити для них і орендаря несправедливі умови конкуренції на ринку продажу комунального майна. При цьому орендар, відповідно, отримав непередбачені законом привілеї викупити майно неконкурентним способом.

Харківська міська рада, розпорядившись таким чином майном, діяла всупереч суспільним інтересам, поставивши в нерівні умови орендаря, який під час оренди комунального майна не здійснив його невід`ємних поліпшень, і інших потенційних покупців комунального майна, фактично протиправно позбавивши останніх права на участь у приватизації.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.03.2017 № 5458-В-С суд зазначає наступне.

Пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави недійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей

За приписами статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що продовжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Як зазначено вище, Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 02.03.2017 № 5458-В-С укладений на підставі, зокрема, рішення Харківської міської ради 9 сесії 7 скликання від 26.10.2016 № 412/16 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова", яке з мотивів, зазначених вище, визнано незаконним та скасовано, а також з порушенням вимог статті 18-1 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2012-2016 роки, затвердженої рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 № 565/11.

Отже, вимога про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 02.03.2017 № 5458-В-С та скасування його державної реєстрації є законною та обґрунтованою.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині витребування у Приватної фірми "Гамма-55" на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень 1-го поверху № 50, 51, 54, 54а, 59, загальною площею 99,5 кв.м, розташованих в житловому будинку літ. "А-9" за адресою: м.Харків, вул. Дерев`янка, 7, зобов`язавши Приватну фірму "Гамма-55" передати вказані приміщення за актом приймання-передачі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Як вказує позивач та зазначено вище, на підставі Договору купівлі-продажу №1194, посвідченого 26.08.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коробовою І.Г., право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 50, 51, 54, 54а, 59, загальною площею 99,5 кв.м, розташовані в житловому будинку піт. "А-9" за адресою: м. Харків, Дерев`янка, 7, перейшло до Приватної фірми "Гамма-55".

Проте, судом встановлено, що власником вищевказаних нежитлових приміщень є фізична особа ОСОБА_1 , що підтверджується витягом від 19.11.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

За таких обставин, вбачається, що позивачем невірно визначено відповідача за даним позовом, а відтак витребування спірного майна на користь територіальної громади міста Харкова у ПФ "Гамма-55", яка не є власником цього майна, є неможливим.

З огляду на викладене, вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

1-м та 2-м відповідачами у справі заявлено про застосування до позовних вимог прокурора позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою №14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Обґрунтовуючи необхідність застосування до позовних вимог позовної давності, 1-й та 2-й відповідачі посилаються на те, що рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 26.10.2016 № 412/16 оприлюднено на офіційному сайті Харківської міської ради. Отже, на думку відповідачів, позивач вважається таким, що довідався або міг би довідатись про порушення прав та прийняття оскаржуваного рішення безпосередньо в день пленарного засідання сесії Харківської міської ради - 26.10.2016. Крім того, як вказує 2-й відповідач, Харківською місцевою прокуратурою № 2 здійснюється процесуальне керівництво по кримінальному провадженню № 0000002 від 04.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 366 КК України. Враховуючи, що органи прокуратури України, становлять єдину централізовану систему, вищевказане, на думку відповідача, підтверджує факт обізнаності прокурора про обставини порушення прав, починаючи з 04.01.2017.

Проте, з пояснень прокурора вбачається, що про незаконне відчуження комунального майна, зокрема нежитлових приміщень органи прокуратури дізнались саме в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000002 від 20.11.2017, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань Харківською місцевою прокуратурою № 2 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 365-2 КК України.

Відомості в ЄРДР внесені за фактами службового підроблення під час оцінки та продажу комунального майна Харківською міською радою.

В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 (справа № 639/687/19) в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради було проведено вилучення ряду приватизаційних справ, в тому числі щодо приватизації нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м.Харків, вул. Дерев`янка, 7, літ. "А-9". Зазначена справа вилучена в повному обсязі, при цьому вона прошита та пронумерована.

Таким чином, про вказані у позовній заяві порушення прокуратурі стало відомо 07.10.2019, тобто з часу отримання та вивчення приватизаційної справи в рамках кримінального провадження № 0000002.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що прокурор був обізнаний про порушення закону до 07.10.2019 1-м та 2-м відповідачами не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що прокурор звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності, а відтак суд не вбачає підстав для застосування позовної давності до позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати п. 5 додатку 1 до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 26.10.2016 № 412/16.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.03.2017 № 5458-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна районна аптека № 16" (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 368, скасувавши його державну реєстрацію.

В частині витребування у Приватної фірми "Гамма-55" на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень 1-го поверху № 50, 51, 54, 54а, 59, загальною площею 99,5 кв.м., розташованих в житловому будинку літ. "А-9" за адресою: м.Харків, вул. Дерев`янка, 7, зобов`язавши Приватну фірму "Гамма-55" передати вказані приміщення за актом приймання-передачі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради - у позові відмовити.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, 7; ) на користь Прокуратури Харківської області (61001, м.Харків, вул. Б.Хмельницького, 4; ) - витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Стягнути з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, 16; ) на користь Прокуратури Харківської області (61001, м.Харків, вул. Б.Хмельницького, 4; ) - витрати зі сплати судового збору в розмірі 1051,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна районна аптека № 16" (61145, м.Харків, вул. Новгородська, 2; ) на користь Прокуратури Харківської області (61001, м.Харків, вул. Б.Хмельницького, 4; ) - витрати зі сплати судового збору в розмірі 1051,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "03" червня 2021 р.

Суддя Н.М. Кухар