ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2021 р. Справа№ 927/58/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Владимиренко С.В.

без виклику сторін

розглянув апеляційну скаргу Прилуцької дослідної станції інституту садівництва Національної академії аграрних наук України

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2021

у справі № 927/58/21 (суддя - Федоренко Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронід Плюс"

до Прилуцької дослідної станції інституту садівництва Національної академії аграрних наук України,

про стягнення 107 583, 29 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агронід Плюс" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Прилуцької дослідної станції інституту садівництва Національної Академії Аграрних Наук України про стягнення з відповідача 107 583,29 грн, з яких 79 580,00 грн штрафу, 18 334,93 грн пені, 5 004,45 грн інфляційних втрат та 4 663,91 грн 3% річних.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем порушено зобов`язання за договором № 03/01-К від 03.01.2020 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2021 позов задоволено частково та стягнуто з Прилуцької дослідної станції інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на користь ТОВ "Агронід Плюс" 39 790,00 грн штрафу, 9 167, 47 грн пені, 5 004, 45 грн інфляційних втрат та 4 663, 91 грн 3% річних, 2 270 грн судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що враховуючи неспівмірність заявлених до стягнення відсотків річних, інфляційних втрат, пені та штрафу, які у загальній сумі складають 107 583,29 грн і становлять більш ніж половини суми простроченого грошового зобов`язання, суд першої інстанції дійшов до висновку про зменшення розміру пені та штрафу на 50% від заявленої до стягнення суми, в зв`язку з чим на користь позивача судом стягнуто 39 790,00 грн штрафу та 9 167,47 грн пені, а також 504,45 грн інфляційних втрат та 4 663,91 грн 3% річних.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Прилуцька дослідна станція інституту садівництва Національної академії аграрних наук України 07.04.2021 (згідно з відтиском штемпеля відділення поштового зв`язку) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2021 в частині стягнення 39 790,00 грн штрафу та 9 167, 47 грн пені та ухвалити нове, відмовивши в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 справу № 925/58/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Розпорядженням керівника апарату від 19.04.2021 №09.1-08/1623/21 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 справу № 925/58/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прилуцької дослідної станції інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2021 у справі № 927/58/21. Призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників. Роз`яснено учасникам справи (крім скаржника) право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Прилуцька дослідна станція інституту садівництва Національної академії аграрних наук України обґрунтовує скаргу тим, що за умовами п. 6.3. договору покупець несе відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 40% не від ціни договору, як необґрунтовано зробив висновок суд першої інстанції, а від ціни товару, яка становить 1 150,00 грн.

Скаржник вказує, що з огляду на очевидну не співмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені, інфляційних втрат і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання відповідачем зобов`язань вочевидь більш вигідні для позивача, ніж неналежне виконання такого зобов`язання, а тому є справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи обмежити розмір санкцій штрафу і пені, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

Прилуцька дослідна станція інституту садівництва Національної академії аграрних наук України умотивовую скаргу тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним обставинам, не застосував норми матеріального права та висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного суду у справі №902/417/18 від 18.03.2020, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №916/1319/19 від 20.11.2020, а тому рішення суду першої інстанції не можливо визнати законним та обґрунтованим.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

12.05.2021 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Товариством з обмеженою відповідальністю "Агронід Плюс" надано до суду відзив на апеляційну скаргу з доказами направлення апелянту.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 отримано позивачем за обома адресами 26.04.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронід Плюс" штрих-код №04 8 та №04 0.

Приписами ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на отримання 26.04.2021 позивачем вказаної ухвали, останнім днем для подання відзиву на апеляційну скаргу було 11.05.2021. Проте відзив позивача, поданий з пропуском встановленого строку на 1 день та не містить клопотання про поновлення строку на подання відзиву, тому залишається без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Проте, матеріали справи не містять заяви позивача про продовження процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, поданої до закінчення цього строку.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

03.01.2020 між Прилуцькою дослідною станцію інституту садівництва Національної Академії Аграрних Наук України (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агронід Плюс" (далі - постачальник) було укладено договір №03/01-К (далі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю, а покупець прийняти - товар, в кількості та за цінами, які вказані в Технічній специфікації - Додаток №1 до Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Найменування товару - за кодом ДК 021-2015, код 03210000-6 Зернові культури та картопля (насіння кукурудзи).

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Договору ціна договору становить: 198 950,00 грн, в т.ч. ПДВ 33 158,33 грн. Ціна цього договору включає: ціну товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару покупцю, всі витрати постачальника.

Відповідно до пунктів 5.1.1, 5.1.2 Договору покупець здійснює оплату товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку та видаткової накладної протягом 7 (семи) банківських днів від дати постачання товару.

Днем здійснення платежу вважається день, коли сума, яка підлягає оплаті, зарахована на розрахунковий рахунок постачальника.

Договір набирає сили з моменту підписання сторонами і діє до 31.01.2020 року, а в частині обов`язків, що виникли в період Договору і відповідальності за їх виконання, - до повного їх виконання, проведеного належним чином, і за вимогою кредитора відшкодування нанесених збитків і сплати штрафу, пені, неустойки (п. 9.1 Договору).

Позивачем на виконання Договору відповідно до видаткової накладної № 1 від 03.01.2020 відповідачеві був поставлений товар - насіння гібриду кукурудзи F1 "СПЛАВ МС 290" у кількості 173 посівні одиниці на загальну суму 198 950,00 грн, що відповідає умовам договору та технічної специфікації (додаток № 1 до договору). Вказана видаткова накладна підписана представниками постачальника і покупця і скріплена печатками підприємств.

Невиконання відповідачем зобов`язань за договором від 03.01.2020 №03/01-К в частині розрахунків за поставлений товар стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.08.2020 у справі №927/345/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронід Плюс" до Прилуцької дослідної станції інституту садівництва Національної Академії Аграрних Наук України про стягнення 198 950,00 грн заборгованості за поставлений товар задоволено повністю.

Відповідно до платіжного доручення №461 від 28.10.2020 відповідач перерахував позивачу 198 950,00 грн заборгованості за вказаним рішенням суду.

Порушення відповідачем зобов`язань за Договором в частині своєчасної оплати за поставлений товар стало підставою для нарахування 79 580,00 грн штрафу, 18 334,93 грн пені за період з 16.01.2020 по 16.07.2020, 5 004,45 грн інфляційних втрат за період з лютого по жовтень 2020 року та 4 663,91 грн 3 % річних за період з 16.01.2020 по 27.10.2020 та звернення з позовом до суду.

7. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю юридичною природою, укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст.663 ЦК України).

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Позивачем до позовної заяви додана завірена належним чином копія роздруківки рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.08.2020 у справі № 927/345/20 з Єдиного державного реєстру судових рішень, в якій зазначено, що воно набрало законної сили 08.09.2020.

Вказаним рішенням, зокрема, встановлено, що позивачем за Договором № 03/01-К від 03.01.2020 відповідно до видаткової накладної № 1 від 03.01.2020 відповідачеві був поставлений товар - насіння гібриду кукурудзи F1 "СПЛАВ МС 290" у кількості 173 посівні одиниці на загальну суму 198 950,00 грн, що відповідає умовам договору та технічної специфікації.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за отриманий товар за Договором судом стягнуто з Прилуцької дослідної станції інституту садівництва Національної Академії Аграрних Наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронід Плюс" 198 950,00 грн боргу.

28.10.2020 відповідачем оплачена позивачу заборгованість в розмірі 198 950,00 грн за Договором 03/01-К від 03.01.2020 на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.08.2020 по справі № 927/345/20, що підтверджується копією платіжного доручення №461 від 28.10.2020.

За змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України: від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018 у справі № 903/647/17 та від 08.08.2018 у справі № 908/1843/17).

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що посилання відповідача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №264/5957/17 від 30.06.2020, постановах Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15, від 11.10.2017 у справі №6-1374цс17, постановах Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц, від 18.03.2020 у справі №183/2122/15-ц від 10.06.2020 у справі №133/474/15-ц є безпідставними, оскільки обставини у даній справі є відмінними від обставин у зазначених відповідачем справах, що стосуються кредитних правовідносин.

Як встановлено судом, пунктами 6.2, 6.3 Договору 03/01-К від 03.01.2020 сторонами погоджено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення.

Покупець погоджується на те, що у разі несвоєчасної оплати за товар, він несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 40 відсотків від ціни товару, зазначеної в цьому Договорі та видаткових накладних.

Згідно розрахунку позивача ним нараховано та заявлено до стягнення з відповідача згідно п. 6.2 Договору 18 334,93 грн пені у період з 16.01.2020 по 16.07.2020.

Судом апеляційної інстанції перевірено, що вказаний розрахунок виконано у відповідності до умов договору та чинного законодавства, розрахунок є арифметично вірним, а правильно правильно враховано судом першої інстанції.

Розмір штрафу 79 580,00 грн, завленого до стягнення в позовній заяві розраховано у відповідності до умов Договору та чинного законодавства із розрахунку 198 950,00 грн (сума поставленого позивачем товару за накладною № 1 від 03.01.2020 - сума неналежно виконаного зобов`язання по договору) х 40%, а тому вірно враховано судом першої інстанції.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач в суді першої інстанції визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього позивачем за Договором 5 004,45 грн інфляційних втрат та 4 663,91 грн 3% річних.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у наданому позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат вірно визначено період прострочення виконання зобов`язання по договору та суму нарахованих відсотків річних у розмірі 4 663,91 грн, інфляційних втрат у розмірі 5 004,45 грн.

При вирішення спору суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, що не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Згідно з частиною першою статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №910/11733/18.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у наступних постановах Верховного Суду: від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18.

Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги сплату відповідачем суми заборгованості, відсутністю доказів про понесення збитків позивачем, з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків річних, інфляційних втрат, пені та штрафу які у загальній сумі складають 107 583,29 грн і становлять більш ніж половини суми простроченого грошового зобов`язання, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зменшення розміру пені (18 334,93) та штрафу (79 580,00) на 50% від заявленої до стягнення суми, в зв`язку з чим на користь позивача судом першої інстанції стягнуто 39 790,00 грн штрафу та 9 167,47 грн пені.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунованого висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та на користь позивача правомірно стягнуто 39 790,00 грн штрафу, 9 167,47 грн пені, 5 004,45 грн інфляційних втрат та 4 663,91 грн 3% річних.

Посилання відповідача на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №902/417/18 від 18.03.2020 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №916/1319/19 від 20.11.2020 колегією суддів не приймаються.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 суд дійшов висновку, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

Водночас, Велика Палата Верховного суду, дійшла вказаного висновку з урахуванням конкретних обставин справи, а саме у зв`язку з тим, що суми пені, штрафу, відсотків річних перевищували майже в два рази суму прострочення, в свою чергу, в даній справі (№927/58/21) штрафні санкції не перевищували розміру суми простроченого грошового зобов`язання та були правомірно зменшені судом першої інстанції

Посилання скаржника на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №916/1319/19 є безпідставними, оскільки обставини у даній справі (№927/58/21) є відмінними від обставин у зазначеній справі (№916/1319/19), яка стосуються нарахуванню неустойки за договорами оренди та передбачена частиною другою статті 785 ЦК України, є спеціальною неустойкою, яка визначається в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, що застосовується до порушника господарського зобов`язання з врахуванням особливостей такого застосування, які передбачені приписами частини 2 статті 785 ЦК України

Судом першої інстанції правомірно відхилено твердження відповідача про те, що підприємство є державною, бюджетною, неприбутковою організацією, науковою установою, залежною від фінансування бюджетними коштами, тому виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого товару відбулось з порушенням умов договору. Так, відповідачем не надано доказів про його неналежне фінансування та відсутність на його рахунках грошових коштів для своєчасного виконання умов договору щодо строків оплати за отриманий товар у розумінні ст. 77-80,269 ГПК України.

Доводи скаржника в частині невірного нарахування суми штрафу який повинен був розрахований у відсотках від ціни товару - 1 150,00 грн, а не від ціни договору -198 950,00 грн, колегією суддів відхиляється як необґрунтовані з огляду на наступне.

За умовами п. 6.3 договору покупець несе відповідальність за несвоєчасну оплату товару у вигляді штрафу у розмірі 40 (сорока) відсотків від ціни товару, зазначену у договорі та видаткових накладних.

Ціна договору становить 198 950,00 грн (п. 4.1 договору), що відповідає вартості товару у додатку №1 до договору та видатковій накладній №1 від 03.01.2020.

В свою чергу, додатком до договору №1 встановлено кількість товару (173) та ціну за одиницю товару в сумі 1 150,00 грн.

Таким чином, позивачем вірно нараховано штраф на загальну кількість (173) поставленого відповідачу товару на суму 198 950,00 грн, а заперечення скаржника з підстав необхідності розрахунку штрафу на лише одиницю ціни товару, яка складає 1 150,00 грн, є помилковим. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються судом як безпідставні.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної та першої інстанції (судовий збір) покладаються на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 75, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Прилуцької дослідної станції інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2021 у справі №927/58/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2021 у справі №927/58/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Прилуцьку дослідну станцію інституту садівництва Національної академії аграрних наук України.

4. Матеріали справи №927/58/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

С.В. Владимиренко