ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2021 р. Cправа № 902/151/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" (вул.Раїси Окіпної, 10, офіс 88, м. Київ, 02002)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П." (21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 76Б, приміщення 132)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Конкорд" (Вінницька обл., Жмеринський р-н, с. Северинівка, вул. Заводська, буд. 1, 23126).

про стягнення 198 320,15 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Смичок Б.В.

Представники сторін :

позивача: Мужик Л.І.

відповідача: не з`явився

третьої особи: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

22.02.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П." про стягнення 198 320,15 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 902/151/21 розподілено судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 23.02.2021 р. відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 22.03.2021 р. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Конкорд".

За наслідками розгляду справи 22.03.2021 р. суд дійшов висновку про задоволення клопотання про відкладення судового засідання, надання можливості ознайомитись з матеріалами справи, продовження процесуального строку встановленого п. 6 ухвалою суду від 23.02.2021 р. та про відмову в задоволенні клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 22.03.2021 р. повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання, що відбудеться 14.04.2021 р.

13.04.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 12.04.2021 р.

За наслідками розгляду справи 14.04.2021 р. суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача, про продовження розгляду справи на 30 днів та відкладення підготовчого засідання, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 14.04.2021 р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, що відбудеться 12.05.2021 р.

26.04.2021 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача від 23.04.21 р.

Ухвалою суду від 12.05.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 08.06.2021 р.

08.06.2021 р. в судове засідання, що проведено в режимі відеоконфернеції, з`явився представник позивача.

Відповідач та третя особа явки уповноважених представників не забезпечили. Останні про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином ухвалою суду, яка направлялася рекомендованою поштовою кореспонденцією.

При цьому адресована відповідачу ухвала суду від 12.05.2021 р. повернута до суду з поштовою відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представника відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідачів.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкорд" (Споживач) підписано Примірний договір №262 від 22.12.18р. про постачання електричної енергії споживачу (Договір), відповідно до п. 2.1. якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Внаслідок неналежного виконання Споживачем своїх зобов`язань Постачальник звернувся до Господарського суду м. Вінниці із позовом про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.08.20р. у справі №902/425/20, яке набрало законної сили 29.09.20р., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкорд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" 194 410,66 грн - боргу за поставлену електроенергію та 2916,16 грн - витрат на сплату судового збору.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" як Кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкорд" як Боржником укладено Договір №4 про реструктуризацію заборгованості від 01.09.2020 р.

У п.1.1 Договору про реструктуризацію сторонами узгоджено, що його предметом є реструктуризація кредиторської заборгованості за спожиту електричну енергію, що виникла у Боржника перед Кредитором за період з 01.10.19р. по 30.11.19р. за договором постачання електричної енергії споживачу №262 від 22.12.2018 р.

У п.1.2 Договору сторони встановили, що заборгованість Боржника становить 198 320,15 грн., з яких основний борг 194 410,66 грн, пеня - 3 909,49 грн.

Узгодженим Графіком погашення заборгованості встановлено, що граничні дати оплати основі суми заборгованості та пені - 09.09.2020 р.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П." як Поручителем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" як Кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкорд" як Боржником укладено Договір поруки №5 від 01.09.2020 р. (далі - Договір поруки).

За умовами вказаного договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником обов`язку за Договором постачання електричної енергії споживачу №262 від 22.12.18р. та Договором про реструктуризацію заборгованості №4 від 01.09.20р., укладені між Кредитором та Боржником.

Пунктом 2.1 Договору поруки №5 від 01.09.2020 р. встановлено, що обов`язок Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою заборгованості за основним договором, яка становить 198 320,15 грн.

Згідно з п.3.1 Договору поруки у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником свого обов`язку щодо сплати за Основним договором у визначений Основним договором строк, Кредитор вправі звернутись з письмовою вимогою про виконання такого обов`язку до Боржника або до Поручителя. Пунктом 3.2 встановлено, що Поручитель зобов`язаний сплатити Кредитору несплачену Боржником суму протягом 3 (трьох) банківських днів із дня отримання відповідної письмової вимоги Кредитора шляхом перерахування несплаченої Боржником суми на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Кредитора.

При цьому п. 3.3 Договору поруки встановлює обов`язок Поручителя у разі одержання вимоги кредитора повідомити про це Боржника.

Оскільки строк виконання зобов`язання за Договором про реструктуризацію настав (09.09.20р.), при цьому Боржник ТОВ "Конкорд" зобов`язання не виконав та заборгованість не погасив, Кредитор ТОВ "Енерго Збут Транс" звернувся із вимогою про погашення боргу від 07.10.20р. №1884 до Поручителя, однак дана вимога залишилась без задоволення.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Приписами статей ст. 173,175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Предметом розгляду справи є стягнення суми заборгованості з Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П.", який являється поручителем.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.08.20р. у справі №902/425/20, яке набрало законної сили 29.09.20р., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкорд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" 194 410,66 грн - боргу за поставлену електроенергію та 2916,16 грн - витрат на сплату судового збору.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" як Кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкорд" як Боржником укладено Договір №4 про реструктуризацію заборгованості від 01.09.2020 р.

У п.1.2 Договору сторони встановили, що заборгованість Боржника становить 198 320,15 грн., з яких основний борг 194 410,66 грн, пеня - 3 909,49 грн.

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П." як Поручителем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" як Кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкорд" як Боржником укладено Договір поруки №5 від 01.09.2020 р.

Пунктом 2.1 Договору поруки №5 від 01.09.20р. встановлено, що обов`язок Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою заборгованості за основним договором, яка становить 198 320,15 грн.

Згідно з п.3.1 Договору поруки у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником свого обов`язку щодо сплати за Основним договором у визначений Основним договором строк, Кредитор вправі звернутись з письмовою вимогою про виконання такого обов`язку до Боржника або до Поручителя.

Пунктом 3.2 встановлено, що Поручитель зобов`язаний сплатити Кредитору несплачену Боржником суму протягом 3 (трьох) банківських днів із дня отримання відповідної письмової вимоги Кредитора шляхом перерахування несплаченої Боржником суми на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Кредитора.

При цьому п. 3.3 Договору поруки встановлює обов`язок Поручителя у разі одержання вимоги кредитора повідомити про це Боржника.

Водночас, в провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/90/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкорд".

В межах даної справи, ухвалою 20.04.2021 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" про визнання кредиторських вимог у справі №902/90/21, повністю. Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкорд" в розмірі 197 326,82 грн. (четверта черга задоволення) та 4 540,00 грн. витрат на сплату судового збору (перша черга задоволення).

Вказані кредиторські вимоги виникли на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 25.08.20р. у справі №902/425/20.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою (ст.546 ЦК України).

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель зобов`язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ст. 554 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ст.556 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначених норм випливає, що договір поруки не покладає на боржника якогось нового обов`язку, крім того, який він вже має перед кредитором по основному зобов`язанню, а лише створює ймовірність переходу прав та обов`язків останнього до поручителя у разі виконання ним зобов`язання, забезпеченого порукою.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України).

Приписами чинного законодавства не передбачено окремих умов, які сторони повинні визначити та погодити під час укладання договору поруки.

Як зазначено раніше, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П." як Поручителем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" як Кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкорд" як Боржником укладено Договір поруки №5 від 01.09.2020 р, умовами якого встановлено, що обов`язок Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою заборгованості за основним договором, яка становить 198 320,15 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався в порядку п.3.1-3.3. Договору поруки до Поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П." з вимогою про погашення боргу від 07.10.20р. №1884, однак дана вимога залишилась без задоволення.

У разі укладення договору поруки, який забезпечує виконання одного зобов`язання, виникає самостійне зобов`язання, сторони якого (поручитель) перебувають у правовідносинах з боржником, і поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

За таких обставин Кредитор, на підставі положень ст.543 ЦК України, має право на свій розсуд вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

В даному випадку Кредитор заявив позов до Поручителя, що не суперечить положенням ст. 543 ЦК України та умовам Договору поруки № 5 від 01.09.2020р.

Як зазначено вище, Господарським судом Вінницької області у справі №902/425/20 встановлено, що заборгованість, яка виникла з Договору постачання електричної енергії №262 та котру стягнуто судом Боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкорд" - не погашено.

Наявність заборгованості боржника перед позивачем також було встановлено ухвалою суду від 20.04.2021 року у справі №902/90/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкорд".

При цьому, виконання даного зобов`язання забезпечено шляхом укладення Договору поруки №5 від 01.09.2020р., де відповідач у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П." виступив Поручителем, утім вимогу Кредитора залишив без задоволення, тобто не виконав зобов`язання щодо погашення існуючої заборгованості.

За таких обставин, суд вважає, що Боржник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Конкорд") та поручитель (відповідач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П.") несуть відповідальність за порушення умов Договору постачання електричної енергії споживачу та договору про реструктуризацію заборгованості - солідарно, а позивач має право вимагати виконання обов`язку, зокрема від кожного з боржників, окремо.

Суд зазначає, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за договором та судового рішення про визнання кредиторських вимог позивача до боржника (третьої особи у даній справі) не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення поруки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням, шляхом стягнення заборгованості з поручителя. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Відтак, враховуючи наведені обставини та положення закону, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 198 320,15 грн., з яких: борг в сумі 194 410,66 грн. та пеня в сумі 3 909,49 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача. Заперечення щодо позовних вимог, що висвітлені у відзиві на позовну заяву також не спростовують заявлених позовних вимог та не звільняють відповідача від виконання договірних зобов`язань.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню з мотивів наведених вище.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Право О.П." (21037, Вінницька обл., м.Вінниця, вулиця Пирогова, будинок 76Б, приміщення 132, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" ( вул. Раїси Окіпної, 10, офіс 88, м. Київ, 02002, ) борг в сумі 194 410,66 грн., пеню в сумі 3 909,49 грн., 2 974,80 грн. відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 11 червня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - вул. Раїси Окіпної, 10, офіс 88, м. Київ, 02002

3 - відповідачу- 21037, Вінницька обл., м.Вінниця, вул. Пирогова, 76Б, приміщення 132

4-третій особі- Вінницька обл., Жмеринський р-н, с. Северинівка, вул. Заводська, 1, 23126