УХВАЛА

09 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 904/2958/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді Петренко І.В.

від 11.11.2020

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Коваль Л.А., Мороз В.Ф., Чередко А.Є.

від 18.05.2021

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД"

про визнання договору поруки №3П/8АФ-15 від 30.03.2018 недійсним,

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (далі - Скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2021.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1,4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та зазначив, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду у наступних постановах: від 08.08.2018 у справі №910/174/17, від 07.12.2018 у справі №910/7547/17, від 20.06.2019 у справі №522/8158/15-ц, від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц, від 23.07.2019 у справі №802/2386/14-а, від 14.08.2019 у справі №908/139/19, від 12.02.2020 у справі №757/24352/17-ц, від 05.03.2020 у справі №804/2043/17, від 17.03.2020 у справі №812/9439/13-а, від 26.03.2020 у справі №814/617/16, від 08.07.2020 у справі №310/4417/17-ц, від 17.11.2020 у справі №914/2175/19, від 10.02.2021 у справі №754/5841/17, від 20.01.2021 у справі №910/8992/19, від 03.02.2021 у справі №642/6890/18, від 19.02.2021 у справі №904/2979/20, від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13 (Верховного Суду України), а також у постановах Пленуму Верховного Суду України №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009, №14 "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку.

Проте Скаржник чітко не зазначив які саме норми права суд апеляційної інстанції застосував без урахування зазначених висновків Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху як такої, що оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 5 частини другої статті 290 цього Кодексу. Скаржнику необхідно усунути недоліки поданої ним касаційної скарги та зазначити які саме норми права суд апеляційної інстанції застосував без урахування зазначених у касаційній скарзі висновків Верховного Суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2021 у справі №904/2958/20 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто Скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Г. Вронська