07.06.2021Справа № 910/8657/21
Суддя Господарського суду міста Києва Приходько І.В., розглянувши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 ,
до відповідача 1: ОСОБА_2 ,
відповідача 2: ОСОБА_3 ,
про визнання недійсними договору дарування та актів приймання-передачі частки у статутному капіталі, скасування реєстраційних дій,
ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними договору дарування та актів приймання-передачі частки у статутному капіталі, скасування реєстраційних дій.
Розглянувши вказану позовну заяву господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.
У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).
Відповідно до статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:
1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;
2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;
3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
Підставами позову в господарському судочинстві є обставини, тобто юридичні факти, на яких ґрунтується вимога позивача. Підстава позову складається з таких юридичних фактів, які підтверджують наявність спірних правовідносин, належність сторін до цієї справи та привід до позову.
Для встановлення фактичних обставин справи, судом має бути досліджено всі обставини, на які позивач посилається у позові, при вирішенні спору судом мають бути оцінені всі докази надані для дослідження наявності чи відсутності підстав на які позивач посилається у своєму позові.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач обґрунтовує правомірність заявлених вимог тим, що договір дарування від 16.02.2021 є недійсним, оскільки на його укладення позивача змусила ОСОБА_4 , яка під виглядом шантажу, погроз та тиску ввела позивача в оману, що призвело до незаконного позбавлення частки у статутному капіталі.
В свою чергу, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач водночас просить:
- витребувати у державного реєстратора Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Бондар Тетяни Анатоліївни реєстраційну справу щодо посвідчення переходу частки у статутному капіталі Товариства «АКАДЕМІЯ НАУКОВОЇ КРАСИ - УКРАЇНА» від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , витребувати у ОСОБА_3 засвідчену копію Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАДЕМІЯ НАУКОВОЇ КРАСИ - УКРАЇНА» від 15.04.2021 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Позивач зазначає, що 16.02.2021 було укладено Договір дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КАДЕМІЯ НАУКОВОЇ КРАСИ - УКРАЇНА» між ОСОБА_1 (Дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровувана).
Відповідно до п. 1.1. Договору на умовах даного Договору Дарувальник, який є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАДЕМІЯ НАУКОВОЇ КРАСИ - УКРАЇНА» та володіє 50% частки у статутному капіталі ТОВ, передає безоплатно у власність, а Обдарована, приймає у власність майно (дарунок) належної йому частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАДЕМІЯ НАУКОВОЇ КРАСИ - УКРАЇНА» у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ, що складає 50 000,00 грн., а Обдарована зобов`язується прийняти зазначену частку відповідно до умов цього Договору.
16.02.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальності «АКАДЕМІЯ НАУКОВОЇ КРАСИ - УКРАЇНА».
Відповідно до Акту ОСОБА_2 приймає у власність частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальності «АКАДЕМІЯ НАУКОВОЇ КРАСИ - УКРАЇНА» у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ, що складає 50 000,00 грн.
Так, позивач стверджує, що вказані вище дії, за порадою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 була вимушена здійснити через шантаж, ризик фізичного тиску та фактичного застосування відносно позивача психологічного тиску, а також через протиправність дій третіх осіб.
Позивач зазначає, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань останній стало відомо, що на підставі Договору дарування від 16.02.2021 укладеного з ОСОБА_2 , який підлягає визнанню недійсним, оскільки його було вчинено під тиском фізичної розправи, шантажу та введення позивача в оману, ОСОБА_2 підписала з ОСОБА_3 . Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАДЕМІЯ НАУКОВОЇ КРАСИ - УКРАЇНА» від 15.04.2021.
Разом з цим позивач вказує, що відповідно до Акту ОСОБА_3 прийняв від ОСОБА_2 у власність частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальності «АКАДЕМІЯ НАУКОВОЇ КРАСИ - УКРАЇНА» у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ, що складає 50 000,00 грн.
За таких обставин, позивач вважає, що Акт від 15.04.2021 є недійсним, оскільки його було укладено на підставі Договору дарування від 16.02.2021, визнання недійсним якого є предметом даного позову, а тому він не створює юридичних наслідків і всі наступні правочини щодо відчуження майна вчинені на підставі недійсного правочину є недійсними.
Суд наголошує, що позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.
Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.
Якщо позивач порушив правила об`єднання вимог або об`єднання цих вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 173 та пункт 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України).
Всупереч наведеним приписам, фактично, в межах однієї позовної заяви, позивачем заявлено два окремі позови до двох окремих відповідачів, які відрізняються підставами виникнення, обставинами (в тому числі різними ланцюгами правочинів, які підлягають дослідженню та правомірність яких необхідно встановлювати для правомірного вирішення спору) та предметом доказування. Натомість будь-якого обґрунтування конкретних правових підстав щодо правомірності, процесуальної необхідності та доцільності об`єднання наведених позовних вимог в одній позовній заяві позивачем зазначено не було.
Наведені обставини, за висновками суду, суттєво ускладнює вирішення спору та дослідження доказів, а також позбавляють суд можливості роз`єднати такого роду вимоги за власною ініціативою.
Суд приходить до висновку, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки для виконання всіх завдань господарського судочинства, встановлених в ст. 2 ГПК України, додержання яких превалює над будь-якими іншими доводами учасників судового процесу, зокрема сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи по суті (Аналогічні доводи висловлені в Постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 14.08.2018 у справі № 910/3569/18).
Частина шоста статті 173 ГПК України передбачає можливість роз`єднання позовних вимог, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.
У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).
Зазначені обставини перешкоджають суду у можливості вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви позивачу.
З огляду на вищевикладене, позовна заява підлягає поверненню заявнику.
Згідно із ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.
Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 174, ст. 234, ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку передбаченому ст.ст. 255-256 ГПК України.

Суддя І.В. Приходько