ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07 червня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/294/21
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Гирили І.М.
розглянув заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" б/н від 01.06.2021 (вх. №4673 від 03.06.2021) про забезпечення позову у справі
про стягнення 164 896 грн 99 коп. заборгованості
Без виклику повноважних представників
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес", про стягнення 164 896,99 грн заборгованості, з яких: 155 148,00 грн - заборгованість за договором, 6 149,45 грн пеня, 6 121,49 грн інфляційні збитки та 1 478,05 грн 3% річних.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 14.05.2021, головуючим суддею для розгляду справи №921/294/21 визначено суддю Гирилу І.М.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2021 зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/294/21; постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі № 921/294/21 призначено на 14:00 год. 14.06.2021; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).
Окрім того, разом із вказаною вище позовною заявою Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива", в порядку ст. ст. 136-137 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 11.05.2021 (вх. №4039 від 14.05.2021) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТзОВ "Агробізнес", які знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках останнього у всіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України в межах суми заявлених позовних вимог.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.05.2021 заяву б/н від 11.05.2021 (вх. №4039 від 14.05.2021) про забезпечення позову та додані до неї документи, в т. ч. платіжне доручення за №252 від 27.04.2021 про сплату судового збору в сумі 1 135,00 грн, всього на 7 арк., повернуто заявнику.
01.06.2021 (згідно з поштовою квитанцією) Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива" повторно звернулось до Господарського суду Тернопільської області суду із заявою б/н від 01.06.2021 про забезпечення позову. Зокрема, заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес", які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 164 896,99 грн.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник посилається на неналежне виконання ТзОВ "Агробізнес" зобов`язань за Договором купівлі-продажу пшениці №22-12/20 від 22.12.2020, зокрема, в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду. Натомість, арешт грошових коштів відповідача не тільки забезпечить виконання рішення суду, а й з великою імовірністю буде стимулом для нього до швидкого та ефективного відновлення порушених прав та законних інтересів позивача.
Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне:
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.
Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як вже зазначалось вище, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник вказує, що відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором купівлі продажу №22-12/20 від 22.12.2020, за товар розрахувався лише частково, - на суму 634 000 грн, замість 785 148 грн. З огляду на наведене, у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" є підстави побоюватись, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду.
Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що подана Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Нива" заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.
Зявник не навів жодних доказів наявності фактичних обставин, з якими він пов`язує застосування таких заходів забезпечення позову, та достатнього обґрунтування своєму припущенню про те, що існує ризик невиконання майбутнього рішення суду.
Посилаючись на існування заборгованості відповідача, як на підставу для висновку про існування обставин, що унеможливлять реалізацію судового рішення у цій справі, в разі задоволення позову, заявник не довів того, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань чи виконання потенційного судового рішення, адже наявність у відповідача боргу і навіть його несплата протягом тривалого часу може бути лише наслідком ведення останнім звичайної господарської діяльності та мати тимчасовий характер.
Дослідивши подану заяву, суд вказує, що наведені у ній міркування, за умови відсутності будь-яких доказів на їх підтвердження, не надають суду можливості дійти однозначних висновків про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, відповідно, такі посилання самі по собі не можуть слугувати достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Зважаючи на наведене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд також зауважує, що на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 14, 20, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. У задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" б/н від 01.06.2021 (вх. №4673 від 03.06.2021) про забезпечення позову - відмовити.
2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання - 07.06.2021 та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання, через Господарський суд Тернопільської області.
Суддя І.М. Гирила