РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021Справа № 910/5726/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК» (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, селище міського типу Слобожанське, ВУЛИЦЯ ТЕПЛИЧНА , будинок 27-С)
до проПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» (04080, місто Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 40) стягнення страхового відшкодування у розмірі 487 140 грн. 50 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне підприємство «ТРАНС ЛОГІСТИК» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» (надалі також - «Відповідач») про стягнення страхового відшкодування у розмірі 487 140 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 року відкрито провадження у справі № 910/5726/21, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

05.05.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

14.05.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

28.05.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові пояснення на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.04.2021 року була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 20.04.2021 року та 14.04.2021 року уповноваженим особам Сторін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

16.07.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно - страхова компанія» (Страховик) та Приватним підприємством «ТРАНС ЛОГІСТИК» (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043. (а.с.7-43)

Згідно з п.5.1 Договору (частина ІІ) страховий випадок - передбачена Договором подія (ризик, визначений Страхувальником в Частині 1 Договору), шо відбулася в період дії Договору, з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику/ Вигодонабувачу на умовах Договору.

Страховик в межах страхової суми компенсує збитки, що виникли внаслідок страхового випадку та пов`язані з компенсацією за втрату або за відновлювальний ремонт Т`З/ДО шляхом виплати страхового відшкодування відповідно до умов Договору.(п.5.2 Договору (частина ІІ)

Пунктом 11.4.9 Договору.(п.5.2 Договору (частина ІІ) передбачено, що Страховик зобов`язаний прийняти рішення про виплату (скласти страховий акт) страхового відшкодування, або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування в термін не пізніше 5 робочих днів від дати отримання Страховиком всіх необхідних документів, зазначених в розділі 13 частини ІІ цього Договору, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків.

Відповідно до п.13.1 Договору (частина ІІ) з метою встановлення обставин страхового випадку, визначення розміру збитку та виплати страхового відшкодування Страхувальник зобов`язаний надати Страховику, в залежності від застрахованого ризику та типу страхового випадку, наступні документи:

13.1.1. при настанні страхового випадку за будь - яким ризиком:

13.1.1.1. письмову заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування;

13.1.1.2. документи, що посвідчують особу Страхувальника/Вигодонабувача (для фізичної особи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру. Для юридичної особи: свідоцтво про державну реєстрацію; довідка про включення до ЄДРПОУ);

13.1.1..3. довідку відповідних компетентних органів, в залежності від типу страхового випадку;

13.1.1.4. копію Договору страхування;

13.1.1.5. Документи, що підтверджують майновий інтерес Страхувальника (Вигодонабувача) -- свідоцтво про реєстрацію, договір купівлі - продажу, договір оренди тошо.

13.1.1.6. якщо справа про подію, що має ознаки страхового випадку передана до суду - копію рішення суду;

1.3.1.1.7. документи, що підтверджують вартість відновлювального ремонту, необхідного для відновлення пошкодженого застрахованого ТЗ та/або ДО. а саме; а) документи ремонтних підприємств (наряд - замовлення, калькуляції, рахунки), де буде здійснено відновлювальний ремонт ТЗ із зазначенням переліку відновлювальних робіт, їх вартість, вартість деталей, що замінюються, і т. ін,: б) висновок незалежної експертизи, якщо вона замовлялась Страхувальником;

13.1.1.8. у разі, якщо ТЗ є-забезпеченням банківського кредиту - письмовий дозвіл Вигодонабувача на отримання Страхувальником суми страхового відшкодування, якщо Вигодонабувач у письмовій формі не визначив іншого порядку сплати страхового відшкодування.

У п.13.1.4 Договору в редакції Додатку №2 до Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року при настанні страхового випадку по ризику ДТП додатково до документів, вказаних в п.1.3.1.1 частини ІІ цього Договору надаються наступні документи: Для всіх випадків пошкодження застрахованого ТЗ:

13.1.4.1. копія посвідчення водія, що керував T3 під час настання страхового випадку;

13.1.4.2. розширена довідка про факт ДТП, із зазначенням дати, часу, місця та пошкоджень ТЗ, а також довідка про реєстрацію і обставини ДТП (схема ДТП), видана уповноваженим на те державним органом, із зазначенням обставин, наслідків пригоди (пошкоджень ТЗ, додаткового обладнання), П.І.Б. та адреси учасників ДТП, їх стану та технічного стану ТЗ, інформації про наявність полісів ОСЦПВВНТЗ,

13.1.4.3. при пошкодженні виключно скляних деталей ТЗ - вітрового, заднього та бокового скла автомобіля, скла фар і світлорозсіювачів ліхтарів, скла зовнішніх дзеркал, повторювачів поворотів застрахованого ТЗ, за умови відсутності пошкодження деталей, вузлів та агрегатів цього ТЗ, у разі відсутності довідки органів МВС використовується Акт огляду Т`З, який складають уповноважені представники Страховика і Страхувальника, за встановленою Страховиком формою. Протягом строку дії Договору при пошкодженні виключно скляних деталей Страховик здійснює не більше 2 (двох) виплат страхового відшкодування без довідок компетентних органів, за кожним застрахованим ТЗ.

Згідно з п.16.1.11 Договору в редакції Додатку №2 до Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є, зокрема, відсутність Акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника Страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Додатком №15 до Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року Сторони передбачили перелік застрахованих транспортних засобів, зокрема, транспортний засіб «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , період дії договору 27.11.2019 - 26.11.2020. (а.с.44)

Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2020 року по вул. Харківське шосе, 203 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Приватному підприємству «ТРАНС ЛОГІСТИК», під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №023906 від 26.11.2020 р., довідкою Національної поліції України №489121. (а.с.45-47, 56-60)

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності Приватному підприємству «ТРАНС ЛОГІСТИК».

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2021 року у справі №753/21367/20 ОСОБА_1 , водія транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. (а.с. 48-50)

Заявою від 30.11.2020 року, зареєстрованою за №170, Позивач повідомив Відповідача про настання страхового випадку за фактом ДТП, яке сталось 26.11.2020 року. (а.с.61-62)

Листом №1462 від 22.12.2020 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» відмовило у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п.16.1.11 п.16.1 Договору, у зв`язку з відсутністю Акту огляду транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с.134)

Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНТІ ГРУП» виставлено рахунок - фактуру №KYV_AVGOK-0000729 від 05.05.2021 року на ремонт транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на суму в розмірі 487 140 грн. 50 коп. (а.с.63-64)

Висновком експерта №5303/21/21 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) від 25.03.2021 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ - автомобілю «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 561491 грн. 84 коп., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - автомобілю «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 232 104 грн. 66 коп. (а.с.65-98)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що обов`язок з відшкодування шкоди покладається на Відповідача. Таким чином, просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на його користь страхове відшкодування у розмірі 487 140 грн. 50 коп.

Заперечуючи проти позову Відповідач зазначав, що правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п.16.1.11 п.16.1 Договору, у зв`язку з відсутністю Акту огляду транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 354 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1, ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, 26.11.2020 року по вул. Харківське шосе, 203 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Приватному підприємству «ТРАНС ЛОГІСТИК», під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №023906 від 26.11.2020 р., довідкою Національної поліції України №489121. (а.с.45-47, 56-60)

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності Приватному підприємству «ТРАНС ЛОГІСТИК».

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2021 року у справі №753/21367/20 ОСОБА_1 , водія транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. (а.с. 48-50)

Заявою від 30.11.2020 року, зареєстрованою за №170, Позивач повідомив Відповідача про настання страхового випадку за фактом ДТП, яке сталось 26.11.2020 року. (а.с.61-62)

Листом №1462 від 22.12.2020 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» відмовило у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п.16.1.11 п.16.1 Договору, у зв`язку з відсутністю Акту огляду транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с.134)

Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНТІ ГРУП» виставлено рахунок - фактуру №KYV_AVGOK-0000729 від 05.05.2021 року на ремонт транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на суму в розмірі 487 140 грн. 50 коп. (а.с.63-64)

Висновком експерта №5303/21/21 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) від 25.03.2021 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ - автомобілю «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 561491 грн. 84 коп., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - автомобілю «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 232 104 грн. 66 коп. (а.с.65-98)

Договором добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року Сторони передбачили, що страховими ризиками, зокрема, є ДТП, тобто подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. В контексті цього Договору дорожньо - транспортною пригодою вважається пригода, що сталася за участю застрахованого ТЗ (зіткнення транспортних засобів під час руху хоча б одного з них; зіткнення транспортного засобу (під час його руху) з рухомими та нерухомими предметами ,які не є транспортними засобами; перекидання транспортного засобу під час руху та ін.).

Згідно з п.5.1 Договору (частина ІІ) страховий випадок - передбачена Договором подія (ризик, визначений Страхувальником в Частині 1 Договору), шо відбулася в період дії Договору, з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику/ Вигодонабувачу на умовах Договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" встановлено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Страховик в межах страхової суми компенсує збитки, що виникли внаслідок страхового випадку та пов`язані з компенсацією за втрату або за відновлювальний ремонт Т`З/ДО шляхом виплати страхового відшкодування відповідно до умов Договору.(п.5.2 Договору (частина ІІ)

Пунктом 11.4.9 Договору.(п.5.2 Договору (частина ІІ) передбачено, що Страховик зобов`язаний прийняти рішення про виплату (скласти страховий акт) страхового відшкодування, або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування в термін не пізніше 5 робочих днів від дати отримання Страховиком всіх необхідних документів, зазначених в розділі 13 частини ІІ цього Договору, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків.

Відповідно до п.13.1 Договору (частина ІІ) з метою встановлення обставин страхового випадку, визначення розміру збитку та виплати страхового відшкодування Страхувальник зобов`язаний надати Страховику, в залежності від застрахованого ризику та типу страхового випадку, наступні документи:

13.1.1. при настанні страхового випадку за будь - яким ризиком:

13.1.1.1. письмову заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування;

13.1.1.2. документи, що посвідчують особу Страхувальника/Вигодонабувача (для фізичної особи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру. Для юридичної особи: свідоцтво про державну реєстрацію; довідка про включення до ЄДРПОУ);

13.1.1..3. довідку відповідних компетентних органів, в залежності від типу страхового випадку;

13.1.1.4. копію Договору страхування;

13.1.1.5. Документи, що підтверджують майновий інтерес Страхувальника (Вигодонабувача) -- свідоцтво про реєстрацію, договір купівлі - продажу, договір оренди тошо.

13.1.1.6. якщо справа про подію, що має ознаки страхового випадку передана до суду - копію рішення суду;

1.3.1.1.7. документи, що підтверджують вартість відновлювального ремонту, необхідного для відновлення пошкодженого застрахованого ТЗ та/або ДО. а саме; а) документи ремонтних підприємств (наряд - замовлення, калькуляції, рахунки), де буде здійснено відновлювальний ремонт ТЗ із зазначенням переліку відновлювальних робіт, їх вартість, вартість деталей, що замінюються, і т. ін,: б) висновок незалежної експертизи, якщо вона замовлялась Страхувальником;

13.1.1.8. у разі, якщо ТЗ є-забезпеченням банківського кредиту - письмовий дозвіл Вигодонабувача на отримання Страхувальником суми страхового відшкодування, якщо Вигодонабувач у письмовій формі не визначив іншого порядку сплати страхового відшкодування.

У п.13.1.4 Договору в редакції Додатку №2 до Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року при настанні страхового випадку по ризику ДТП додатково до документів, вказаних в п.1.3.1.1 частини ІІ цього Договору надаються наступні документи: Для всіх випадків пошкодження застрахованого ТЗ:

13.1.4.1. копія посвідчення водія, що керував T3 під час настання страхового випадку;

13.1.4.2. розширена довідка про факт ДТП, із зазначенням дати, часу, місця та пошкоджень ТЗ, а також довідка про реєстрацію і обставини ДТП (схема ДТП), видана уповноваженим на те державним органом, із зазначенням обставин, наслідків пригоди (пошкоджень ТЗ, додаткового обладнання), П.І.Б. та адреси учасників ДТП, їх стану та технічного стану ТЗ, інформації про наявність полісів ОСЦПВВНТЗ,

13.1.4.3. при пошкодженні виключно скляних деталей ТЗ - вітрового, заднього та бокового скла автомобіля, скла фар і світлорозсіювачів ліхтарів, скла зовнішніх дзеркал, повторювачів поворотів застрахованого ТЗ, за умови відсутності пошкодження деталей, вузлів та агрегатів цього ТЗ, у разі відсутності довідки органів МВС використовується Акт огляду Т`З, який складають уповноважені представники Страховика і Страхувальника, за встановленою Страховиком формою. Протягом строку дії Договору при пошкодженні виключно скляних деталей Страховик здійснює не більше 2 (двох) виплат страхового відшкодування без довідок компетентних органів, за кожним застрахованим ТЗ.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про страхування" підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Згідно з п.11.2.1 Договору (частина ІІ) Страхувальник зобов`язаний при укладенні договору надати достовірну інформацію Страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь - яку зміну умов експлуатації, зберігання і т.ін., що може вплинути на ступінь страхового ризику щодо ТЗ, не пізніше 3 робочих днів після виникнення таких фактів.

Пунктом 1.1 Договору (частина ІІ) передбачено, що Цей Договір добровільного страхування наземного транспорту (надалі - Договір) укладено відповідно до діючого законодавства України, на умовах «Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», затверджених Головою Правління AT «УПСК» 31.03.2009 р. та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 р. за реєстраційним № 0690302 зі змінами та доповненнями, що зареєстровані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за реєстраційним № 0613106 від 16.04.2013 р. (надалі - Правила страхування).

Згідно з п. 22.2 Договору (частина ІІ) в усіх випадках, не передбачених умовами цього Договору, сторони керуються Правилами та чинним законодавством України.

Згідно з п. 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, поновленням чи зміною умов Договору страхування Страхувальник зобов`язаний надати Страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду

Пунктом 9.2.18 Правил страхування передбачено обов`язок страхувальника надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження Страховику під час укладання Договору страхування, після настання страхового випадку, під час або після закінчення відновлювального ремонту, та в інших випадках на вимогу Страховика протягом дії Договору страхування.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», затвердженими Головою Правління AT «УПСК» 31.03.2009 р. та зареєстрованими Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 р., передбачено обов`язок Страхувальника перед укладанням договору надати транспортний засіб для огляду страховику.

Проте, матеріали справи не містять, а Позивачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження надання Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно - страхова компанія» перед укладанням Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року на огляд й фотографування транспортний засіб «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, за результатами якого був складений відповідний Акт огляду транспортного засобу, завірений підписом та печаткою представника Страховика.

Суд не приймає до уваги доводи Позивача з приводу того, що складання Додатку №15 до Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року здійснювалось саме Відповідачем, що свідчить про те, що Страховик оглянув вказаний автомобіль, оскільки факт огляду транспортного засобу має підтверджуватися належними та допустимими доказами, які в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що в порушення умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року та Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) Позивачем не було надано на огляд Страховику перед укладенням спірного договору транспортний засіб «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, за результатами якого був складений Акт огляду транспортного засобу, завірений підписом та печаткою представника Страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Згідно з п.16.1.11 Договору в редакції Додатку №2 до Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є, зокрема, відсутність Акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника Страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» правомірно відмовило Приватному підприємству «ТРАНС ЛОГІСТИК» у виплаті страхового відшкодування на підставі п.16.1.11 Договору в редакції Додатку №2 до Договору добровільного страхування наземного транспорту №078 999/920/190001043 від 16.07.2019 року в результаті дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 26.11.2020 року, за участю застрахованого транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 487 140 грн. 50 коп. є недоведеними та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 487 140 грн. 50 коп. - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 08 червня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин