ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.01.2021р. м.Харків Справа № 905/1973/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу №905/1973/20

за позовом Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Атік Агро»

про стягнення 12 813,49 грн.,

без повідомлення (виклику) сторін,

Суть спору: ДП «Маріупольський морський торговельний порт» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ТОВ «Атік Агро» 12 813,49 грн., з яких: 12 376,26 грн. - основний борг, 300,28 грн. - пеня, 61,88 грн. - інфляційні втрати, 75,07 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 18.08.2015р. №35-16/16/15 щодо внесення орендної плати.

23.11.2020р. господарським судом постановлено ухвалу, якою відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач про розгляд даної справи повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвали суду від 23.11.2020р. на його юридичну адресу: 87510, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, б.99, що зазначена у позові та витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Копія ухвали суду від 23.11.2020р. одержана позивачем 11.12.2020р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №150.

Відповідач відзив на позов до суду не подав, при цьому про розгляд даної справи повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвали суду від 23.11.2020р. на його юридичну адресу: 87000, Донецька обл., Нікольський р-н, смт. Нікольське, вул. Свободи, б.85, що зазначена у позові та витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Копія ухвали суду від 23.11.2020р. одержана відповідачем 16.12.2020р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №141.

Враховуючи, що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд судової справи та забезпечення реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, приймаючи до уваги, що подання відзиву на позов є правом відповідача, а не його обов`язком, а також закінчення строку розгляду справи, відповідно до приписів ч.9 ст.165 ГПК України справа вирішена за наявними у ній матеріалами.

22.01.2021р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

18.08.2015р. між ДП «Маріупольський морський торговельний порт» (орендодавець, позивач) та ТОВ «Атік Агро» (орендар, відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №35-16/16/15, за умовами п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - обладнання кухарське, обладнання їдалень, морозильні камери, посуд кухарський, інвентар, меблі та ін. (надалі - майно) - 1 108 од., вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку від 26.06.2015р. і станом на 12.06.2015р. становить 774 732 грн.

Майно передається в оренду з метою забезпечення господарської діяльності орендаря (п.1.3. договору).

Орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі та у акті приймання-передавання, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна (п.2.1. договору)

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду дер жавного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95р. № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2015р. - 6 481,92 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2015р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць розрахунку на індекс інфляції за липень, серпень 2015р. (п.3.1 договору).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (п.3.3. договору).

Орендна плата сплачується орендарем на підставі рахунків, що виставляються орендодавцем щомісячно - не пізніш 10-ти банківських днів з дня отримання рахунку включно (п.3.6. договору).

За несвоєчасне внесення плати за цим договором, орендар сплачує на користь орендодавця суму боргу, скоригованого на індекс інфляції за час прострочення (враховуючи день погашення зобов`язання), 3% річних від простроченої суми, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення зобов`язання, від суми заборгованості - за кожен день прострочення платежу (п.3.7. договору).

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції (п.3.11. договору).

Орендар зобов`язується:

-використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору; своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату;

-щомісяця до 15 числа надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць. На вимогу орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння;

-у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві або підприємству/товариству, указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (п. п. 5.1, 5.2., 5.9., 5.10. договору).

Орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором (п.7.1. договору).

Цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 18.08.2015р. по 17.08.2016р. включно, а в частині зобов`язань, які виникли в період дії даного договору і відповідальності за їх виконання - до повного їх виконання (п.10.1 договору).

У разі припинення або розірвання цього договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю за актом приймання-передачі. Обов`язок по складанню акта покладається на орендаря (п.10.5. договору).

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання (п.10.8. договору).

Додаток №1 до договору містить розрахунок плати за перший (базовий) місяць оренди державного майна, згідно з яким орендна плата за базовий місяць оренди - червень 2015р. складає 6 481,92 грн.

Додатком 2 до договору визначено перелік окремого індивідуально визначеного майна, що передається в оренду.

18.08.2015р. ДП «Маріупольський морський торговельний порт» передано, а ТОВ «Атік Агро» прийнято державне індивідуально визначене майно згідно переліку у кількості 1 108 од. у робочому задовільному стані, про що сторонами складено відповідний акт приймання-передачі майна.

Додатковими угодами №1 від 15.08.2016р., №3 від 30.12.2016р, №4 від 28.02.2017р., №5 від 31.03.2018р., №6 від 30.03.2018р., №7 від 27.09.2018р., №8 від 30.05.2019р. продовжувався строк дії договору до 31.12.2016р., до 28.02.2017р., до 31.12.2017р., до 31.03.2018р., 30.09.2018р., 31.05.2019р., 31.12.2019р. відповідно.

Також, додатковою угодою №7 від 27.09.2018р. внесено зміни до п. п. 1.1, 3.1 договору та викладено їх у наступній редакції:

-п.1.1. договору: «орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - обладнання кухарське, обладнання їдалень, морозильні камери, посуд кухарський, інвентар, меблі та ін., (надалі- майно) - 1108 од., вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку від 17.09.2018р. і станом на 31.08.2018р. становить 1 122 894 грн.»;

-п.3.1. договору: «орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95р. №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2018р. - 9 357,45 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2018 р. визначається шляхом коригування плати за базовий місяць розрахунку на індекс інфляції за вересень 2018р.».

Крім того, цією додатковою угодою визнано таким, що втратив чинність, додаток № 1 та доповнено договір додатком №4, який містить розрахунок плати за перший (базовий) місяць оренди державного майна та згідно з яким орендна плата за базовий місяць оренди - серпень 2018р. складає 9 357,45 грн.

31.12.2019р. ДП «Маріупольський морський торговельний порт» складено акт приймання-передачі майна із оренди та рахунок №6655 за грудень 2019р. на суму 12 376,26 грн., які 25.03.2020р. та 17.06.2020р. направлено на юридичну адресу ТОВ «Атік Агро». Також, 17.06.2020р. разом з актом та рахунком направлено лист від 27.05.2020р. №11-24/23 в т.ч. про сплату заборгованості з орендної плати за грудень 2019р. у розмірі 12 376,26 грн. Вказані документи повернуто позивачу із відмітками пошти «за письмовою відмовою одержувача», «за вказаною адресою фірма відсутня» відповідно.

09.06.2020р. позивачем вчинено дії щодо вручення акту та рахунку відповідачу нарочно, проте останній відмовився від отримання цих документів, про що складено акт про відмову у отриманні документів.

17.08.2020р. позивач направив скан-копію рахунку №6655 від 31.12.2019р. на електронну адресу відповідача - .

15.09.2020р. позивач направив на юридичну адресу відповідача претензію №52/п про сплату заборгованості за рахунком №6655 від 31.12.2019р. на суму 12 376,26 грн. в найкоротший термін, яка повернута з відміткою пошти «адресат відмовився».

З огляду на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №35-16/16/159 від 18.08.2015р. в частині сплати орендної плати за грудень 2019р., позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення 12 813,49 грн., з яких: 12 376,26 грн. - основний борг, 300,28 грн. - пеня, 61,88 грн. - інфляційні втрати, 75,07 грн. - 3% річних.

При цьому, орендна плата за грудень 2019р. у розмірі 12 376,26 грн. визначена позивачем на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затв. постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 (зі змінами) з урахуванням щомісячного коригування орендної плати за базовий місяць серпень 2018р. на індекс інфляції за попередні місяці та ПДВ.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом приписи місить ч.1 ст.283 ГК України.

Частиною 1 ст. 284 ГК України встановлено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

В силу вимог ч. 3 ст. 18, ч.ч. 1-3 ст. 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Строки внесення орендної плати визначаються договором.

Як вище встановлено судом, між сторонами у справі укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №35-16/16/15 від 18.08.2015р. (з урахуванням додаткових угод до нього), на підставі яких відповідачу передано у користування окреме індивідуально визначене майно (обладнання кухарське, обладнання їдалень, морозильні камери, посуд кухарський, інвентар, меблі та ін. у кількості 1 108 од.) та встановлено його зобов`язання щодо щомісячного внесення орендної плати не пізніше 10-ти банківських днів з дня отримання виставленого позивачем рахунку включно.

Приймаючи до уваги перше надіслання на юридичну адресу відповідача рахунку №6655 від 31.12.2019р., а також те, що такий рахунок повернуто поштою «за письмовою відмовою одержувача», суд вважає датою його отримання відповідачем день проставлення поштою відмітки про відмову від отримання поштового відправлення - 31.03.2020р.

Отже, з огляду на погоджений сторонами порядок розрахунків, строк виконання зобов`язання відповідача із внесення орендної плати за грудень 2019р. настав 13.04.2020р.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, встановлені обставини справи свідчать про те, що орендна плата за грудень 2019р. відповідачем не внесена, внаслідок чого у нього виник борг у розмірі 12 376,26 грн. При цьому, жодних заперечень щодо наявності вказаного боргу, а тим більш доказів, що спростовують його наявність, відповідачем до суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача боргу у розмірі 12 376,26 грн., а отже і про їх задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 2 ст. 551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу положень ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Одночасно, в силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність відповідача за порушення строків внесення орендних платежів визначена у п.3.7 договору, згідно з яким за несвоєчасне внесення плати за цим договором, орендар сплачує на користь орендодавця суму боргу, скоригованого на індекс інфляції за час прострочення (враховуючи день погашення зобов`язання), 3% річних від простроченої суми, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення зобов`язання, від суми заборгованості - за кожен день прострочення платежу.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені за період з 01.09.2020р. по 13.11.2020р. на суму боргу 12 376,26 грн. складає 300,28 грн., перевірено господарським судом та встановлено, що позивачем не враховано вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України щодо шестимісячного строку нарахування пені.

Тому, господарським судом самостійно, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання, здійснено розрахунок пені та встановлено, що її розмір за період з 01.09.2020р. по 14.10.2020р. на суму боргу 12 376,26 грн. складає 178,54 грн.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу 3% річних за період з 01.09.2020р. по 13.11.2020р. на суму боргу 12 376,26 грн. складає 75,07 грн., перевірено господарським судом та встановлено, що він відповідає обставин справи щодо прострочення відповідача та є арифметично правильним.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір інфляційних втрат за період вересень 2020р. - жовтень 2020р. складає 61,88 грн., перевірено господарським судом та встановлено, що він здійснений з арифметичними помилками.

Тому, господарським судом самостійно здійснено розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким розмір інфляційних втрат, нарахованих за період з вересень 2020р. - жовтень 2020р. на суму боргу 12 376,26 грн., складає 186,26 грн. (тобто, більше, ніж заявлено до стягнення).

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 178,54 грн., 3% річних у розмірі 75,07 грн. та інфляційних втрат у розмірі 61,88 грн. (в межах заявлених вимог), а отже і про їх задоволення в цих частинах.

На підставі ч.1 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (на відповідача - 2 082,03 грн., на позивача - 19,97 грн.).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атік Агро» (87000, Донецька обл., Нікольський р-н, смт. Нікольське, вул. Свободи, б.85; ідент. код ЄДР 37077262) на користь Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» (87510, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-т Адмірала Луніна, б.99; ідент. код ЄДР 01125755) основний борг у розмірі 12 376 (дванадцять тисяч триста сімдесят шість) грн. 26 коп., пеню у розмірі 178 (сто сімдесят вісім) грн. 54 коп., 3% річних у розмірі 75 (сімдесят п`ять) грн. 07 коп., інфляційні втрати у розмірі 61 (шістдесят одна) грн. 88 коп., судовий збір у розмірі 2 082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн. 03 коп.

3.В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 27.01.2021р.

Суддя Л.В. Ніколаєва