ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" травня 2021 р. м. Київ Справа № 920/522/18 (911/2551/20)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у судовому засіданні

заяву ліквідатора Приватної фірми «Валентина» Степанової Марини Віталіївни , м.Вишневе Київської області

до ОСОБА_2 , м. Суми

про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Приватної фірми «Валентина»

у межах справи №920/522/18

про банкрутство Приватної фірми «Валентина» ( 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Європейська, буд. 11, кв. 24 , ідентифікаційний код 30845993)

У засіданні суду брали участь:

ліквідатор: Степанова М.В. (посвідчення №1953 від 04.01.2019);

інші учасники справи не з`явились

УСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області (далі - суд) на стадії ліквідації перебуває справа №920/522/18 про банкрутство Приватної фірми «Валентина» (далі - банкрут, ПФ «Валентина»).

31.08.2020 до канцелярії суду від ліквідатора банкрута Степанової Марини Віталіївни надійшла заява №02-1/77 від 28.08.2020 (вх. №18178/20) про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього керівника ПФ «Валентина» - ОСОБА_2 (далі - відповідач).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

Так, ухвалою суду від 03.09.2020, зокрема, вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.10.2020, зобов`язано Сектор з питань банкрутства у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Сектор з питань банкрутства) підготувати та надати суду, у строк який не повинен перевищувати 45-ти днів з дати отримання даної ухвали, висновок в порядку ч. 1 ст. 3 Кодексу щодо наявності/відсутності ознак доведення до банкрутства ПФ «Валентина».

Ухвалою суду від 19.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 30.11.2020.

На підставі ст. 183 ГПК України та у зв`язку із відсутністю висновку Сектора з питань банкрутства щодо наявності/відсутності ознак доведення до банкрутства ПФ «Валентина», який необхідний для подальшого розгляду заяви ліквідатора, підготовче засідання у даній справі відкладено до 11.01.2021 (ухвала суду від 30.11.2020).

04.01.2021 до суду засобами поштового зв`язку надійшов відповідний висновок, що підтверджується вхідним штампом суду №96/21, який міститься на вказаному документі.

За результатами підготовчого засідання 11.01.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08.02.2021 (ухвала суду від 11.01.2021).

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 01.03.2021 та до 22.03.2021 відповідно.

Водночас, у період з 15.03.2021 по 01.04.2021 суддя Янюк О.С. перебувала на лікарняному, у зв`язку із чим судове засідання призначене на 22.03.2021 не відбулось.

Ухвалою суду від 06.04.2021, після закриття лікарняного листа та відновлення працездатності судді Янюк О.С., судове засідання у справі №920/522/18 (911/2551/20) призначено на 26.04.2021.

Ухвалою суду, яка занесена до проколу судового засідання від 26.04.2021, на підставі ст. 216 ГПК України оголошено перерву до 31.05.2021.

У судове засідання відповідач не з`явилась, правом передбаченим ст. 165 ГПК України не скористалась та відзиву на заяву ліквідатора не надала, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце судового засідання була проінформована належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 120-123). Водночас, явка відповідача обов`язковою судом не визнавалась, а тому, ураховуючи положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе продовжити судове засідання без участі останньої.

Під час судового засідання ліквідатор підтримала свою заяву та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Розглянувши заяву ліквідатора, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Кодексу, зокрема, засновники (учасники, акціонери) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, в межах своїх повноважень зобов`язані своєчасно вживати заходів для запобігання банкрутству боржника. У разі виникнення ознак банкрутства керівник боржника зобов`язаний надіслати засновникам (учасникам, акціонерам) боржника, власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника відомості щодо наявності ознак банкрутства.

Згідно ч. 2 ст. 61 Кодексу під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

У свою чергу, субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійний цивільно-правовий вид відповідальності, який покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності.

При цьому, чинне законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної відповідальності на третіх осіб, у відповідності до ч. 2 ст. 61 Кодексу, із наявністю вироку у кримінальній справі щодо таких осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, оскільки в даному випадку особи притягуються до цивільної відповідальності у формі солідарного стягнення.

Таким чином, субсидіарна відповідальність це додаткова відповідальність осіб, які разом із боржником відповідають за його зобов`язаннями у випадках, зокрема, передбачених Кодексом.

Особа, яка притягається до субсидіарної відповідальності, повинна доказати відсутність своєї вини.

Якщо після визнання боржника банкрутом, за наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника, погашення заборгованості банкрута є неможливим внаслідок дій та (або) бездіяльності засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, то такі особи можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності за заборгованістю боржника до поки такі особи не доведуть протилежного.

Подавати заяви до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства наділений виключно ліквідатор банкрута.

Аналіз фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ліквідатором підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволяє виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.

Отже, ліквідатор, за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає таку заяву (про покладення субсидіарної відповідальності) не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута. Підтвердженням вищевикладеного є те, що розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №902/1129/15 (902/579/20).

Так, ухвалою суду від 04.03.2019 у справі №920/522/18 про банкрутство ПФ «Валентина», зокрема, затверджено реєстр вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі боржника, до якого включено вимоги кредиторів: АТ «Альфа-Банк» 21 144,00грн - перша черга задоволення вимог кредиторів, 14 412 885,80грн - четверта черга задоволення вимог кредиторів, 99 386,87грн - шоста черга задоволення вимог кредиторів та ПАТ «Сумиобленерго» 3 524,00грн - перша черга задоволення вимог кредиторів, 64 750,86грн - шоста черга задоволення вимог кредиторів. Отже, загальний розмір вимог кредиторів до боржника становить 14 601 691,53грн (21 144,00 + 14 412 885,80 + 99 386,87 + 3 524,00 + 64 750,86 = 14 601 691,53).

Водночас, звертаючись до суду з відповідною заявою про покладення субсидіарної відповідальності ліквідатор указує на відсутність активів у ПФ «Валентина», які можуть бути включені до ліквідаційної маси, а тому, розмір вимог, які ліквідатор має право заявити до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність становить 14 601 690,67грн.

Поряд із цим, із змісту, зокрема, листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області №02.1-13/82 від 06.04.2021 (т. 7 а.с. 226-227 справи №920/522/18 про банкрутство ПФ «Валентина») вбачається, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - Відділ) перебувало зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ПФ «Валентина».

17.06.2016 державним виконавцем Відділу проведено опис і арешт рухомого майна ПФ «Валентина», про що складено акт опису й арешту майна, яке, у свою чергу, передано на відповідне зберігання представнику АТ «Альфа-Банк» Корецькому І.Г. На момент опису та арешту, відповідне майно знаходилось за адресою: АДРЕСА_2 .

22.08.2016 відділом СФ ДП «Сетам» направлена заявка на реалізацію арештованого державним виконавцем майна, належного ПФ «Валентина». У зв`язку з відсутністю покупців, не все майно було реалізовано.

Оскільки стягувачі за виконавчими документами, що входили до складу зведеного виконавчого провадження не скористалися правом, передбаченим ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем на підставі ст. 59 вказаного закону винесено постанови про зняття арешту з нереалізованого майна банкрута, а саме, постановою від 19.12.2017 знято арешт з: меблі кухонні комплект «Армія» (шафи 5 шт, шафи 6 шт), шафи барні, барна стійка, стільці кабінетні 10 шт, холодильник 1-но камерний «Донбас», стіл салатний, комплект «Вікторія» 4-крісла та 4-дивани, комплект «Грація» 2 шт, гральний апарат «Стрелялки в банки» («Снайпер»), гральний апарат « Стрелялки Дабл », гральний апарат « Гонки Дабл », гральний апарат « Барабани » (Барабанщики), гральний апарат « Сумо », гральний апарат « Тетріс » (Призовий автомат « Тетріс »), гральний апарат « Ферарі », гральний апарат « Боулінг », кондиціонер « Galanz » 2 шт, гральний апарат «Пожарні », гральний апарат «Бокс», гральний апарат « Вампір », морозильна камера 2 шт, комплект «Дипломат» 2 дивани та 2 крісла, гральний апарат «Конфетніца», стіл барний 15 шт, гральний апарат « Караоке », гральний апарат « Сквош »; постановою від 14.05.2018 знято арешт з грального апарату «Таракани» та грального апарату «Яйця».

Разом із цим, ДП «Сетам» листом №725/4305-12-21/15 від 11.03.2021 (т.7 а.с. 207-210 справа про банкрутство №920/522/18) надано перелік із найменуванням арештованого майна, номерами лотів та статусом електронних торгів, із змісту якого можливо встановити, яке рухове майно не було реалізовано під час торгів.

Водночас, у матеріалах справи наявна відповідь представника АТ «Альфа-Банк» №101/05 від 24.05.2021 (т. 1 а.с. 128), в якій останній зазначає, що 09.11.2017 нежиле приміщення, в якому зберігалась частина нереалізованого нерухомого майна банкрута, було продано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Оскільки АТ «Альфа-Банк» не мало надалі технічної можливості зберігати рухоме майно, останнє, листом від 10.11.2017 та повторно листом від 27.11.2017 повідомило Відділ про зазначені обставини та запропонувало негайно змінити зберігача, а також забрати з приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Також указує, що про місцезнаходження запитуваного майна та про особу нового зберігача АТ «Альфа-Банк» не відомо.

Із змісту відповіді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.5 а.с. 170 справа про банкрутство №920/522/18), вбачається, що рухоме майно, у придбаному останніми приміщенні відсутнє, також воно останнім не передавалось та його перелік продавцем не складався.

Водночас, із змісту листа Відділу №02.1-13/43728635 від 14.04.2019 (т.5 а.с. 175 справи №920/522/18 про банкрутство ПФ «Валентина») вбачається, що інформація щодо прийняття на зберігання майна з СФ ДП «Сетам» до Відділу не надходила. Про вказані обставини листом від 18.12.2018 Відділом було повідомлено АТ «Альфа-Банк». Також зазначає, що постанова про зміну зберігача описаного та арештованого 17.06.2016 рухомого майна боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , державним виконавцем не виносилася.

З огляду на викладене, суд звертає увагу на положення ч.ч. 1,2 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (ч. 1 ст. 950 ЦК України).

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості. (ст. 951 ЦК України).

З огляду на викладене, подача ліквідатором відповідної заяви до моменту здійснення всіх дій щодо розшуку майна банкрута, реалізації майна банкрута та проведення розрахунків із кредиторами не відповідає вимогам законодавства, адже унеможливлює визначення розміру субсидіарної відповідальності.

Поряд із викладеним, у матеріалах справи №920/522/18 (т.7 а.с.199-200 справи №920/522/18 про банкрутство ПФ «Валентина») наявна копія заяви ліквідатора до Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області №02-1/91 від 19.03.2021 про злочин, в якій ліквідатор просить внести відомості про кримінальне правопорушення у зв`язку з привласненням, розтратою, приховуванням майна банкрута, зокрема, незаконному заволодінні майном. Також ліквідатор просить винести постанову про розшук відповідного рухомого майна, належного ПФ «Валентина». Однак, інформації щодо прийняття та будь-якого реагування від Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області матеріали справи не містять.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що на час розгляду заяви про покладення субсидіарної відповідальності у ліквідаційній процедурі банкрута триває розшук майна.

Підсумовуючи вищевикладене, у зв`язку із відсутністю повноти дій щодо пошуку та повернення майна банкрута, що, у свою чергу, може призвести до наповнення ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі такої реалізації, звернення ліквідатора із заявою про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього керівника ПФ «Валентина» є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 59-64 Кодексу , ст.ст. 3, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ліквідатора Приватної фірми «Валентина» Степанової Марини Віталіївни №02-1/77 від 28.08.2020 (вх. №18178/20 від 31.08.2020) про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього керівника ПФ «Валентина» - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 31.05.2021 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 07.06.2021.