ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 рокуСправа № 912/1081/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції справу

за позовом: Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

до відповідача: Фермерського господарства "Бережинське"

про стягнення 101 222,94 грн

Представники:

від позивача - Черняк А.А., витяг з ЕДРПОУ (в режимі відеоколнференції);

від відповідача - участі не брали.

Встановив: до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (далі - ДПАТ "НАК "Украгролізинг") до Фермерського господарства "Бережинське" (далі - ФГ "Бережинське") про наступне:

- стягнути з ФГ "Бережинське" на користь ДПАТ "НАК "Украгролізинг", заборгованість в сумі 101 222,94 грн, з яких: 88 000,00 грн - сума основного боргу, 5 703,16 грн - сума пені, 5 104,00 грн - індекс інфляції, 2 415,78 грн - 3 % річних, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідачем порушено умови договору купівлі-продажу №11-17-47 кп/147, в частині оплати вартості Товару (викупну вартість) в сумі 88 000,00 грн.

Ухвалою суду від 07.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд призначено на 27.04.2021.

27.04.2021 на офіційну електронну пошту господарського суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення судового засідання, за змістом якого відповідач просить суд, відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 27.04.2021 клопотання ФГ "Бережинське" про відкладення судового засідання (вх. №4867/4158/2021 від 27.04.2021) у справі №912/1081/21 повернуто без розгляду.

Протокольною ухвалою від 27.04.2021 господарський суд постановив, на підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголосити перерву в судовому засіданні до 03.06.2021.

06.05.2021 на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідачем визнано позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 88 000,00 грн. Щодо розміру та розрахунку штрафних санкцій за договором купівлі - продажу №11-17-47 кп/147 від 07.04.2020 ФГ "Бережинське" не погоджується та просить зменшити розмір штрафних санкцій посилаючись на можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язання саме за умовами їх встановлення за договором, тобто лише нарахування пені, як встановлено договором, та здійснивши власний розрахунок пені відповідач просить стягнути 5 914,75 грн пені, тобто, відповідач просить позовні вимоги задовольнити частково (а.с. 67-69).

17.05.2021 до господарського суду надійшла відповідь на відзив. Позивач посилаючись на норми ст. 625 Цивільного Кодексу України заперечує доводи відповідача стосовно відсутності правових підстав не нарахування інфляційних втрат та 3% річних та просить суд задовольнити позовні вимоги позивача (а.с. 73-75).

У судовому засіданні 03.06.2021 брав участь представник позивача.

03.06.2021 у засіданні суду представник відповідача участі не брав. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення у справі (а.с. 66).

Господарський суд враховує, що явка представника відповідача у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

14.03.2017 між ДПАТ "НАК "Украгролізинг" (Лізингодавець) та ФГ "Бережинське" (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №11-17-47ств-пл/198 (далі - Договір фінансового лізингу) з додатками, за умовами якого Лізингодавець зобов`язується набути у власність у Постачальника Предмет лізингу відповідно до виставлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати його за плату (лізингові платежі) у користування Лізингоодержувачу на визначений у цьому договорі строк не менше одного року (а.с. 11-19).

21.03.2017 позивачем, як Лізингодавцем, передано, а відповідачем, як Лізингоодержувачем, прийнято у платне користування на умовах договору фінансового лізингу №11-17-47 ств-пл/198 від 14.03.2017 предмет лізингу - трактор Беларус-1221.2, зав. №12211080, № 12211090, у кількості 2 од., вартістю 1 760 000,00 грн з ПДВ. Зазначене підтверджується актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки №5 від 21.03.2017 (а.с. 22).

07.04.2020 між ДПАТ "НАК "Украгролізинг" та ФГ "Бережинське" укладено договір купівлі-продажу №11-17-47 кп/147 (далі - Договір), згідно якого Позивач (Продавець) зобов`язався передати у власність Відповідачу (Покупцю), а останній зобов`язався оплатити й прийняти у власність техніку (далі - Товар), що перебуває у Покупця у користуванні згідно умов договору фінансового лізингу № 11-17-47 ств-пл/198 від 14.03.2017, право на викуп якої надано Покупцю згідно з договором опціону про викуп предмета лізингу № 11-17-47 оп/199від 14.03.2017 (а.с. 8-10).

Згідно п. 1.2. Договору, найменування/марка Товару: трактор Беларус-1221.2 у кількості 2 од.

Передача Товару у власність Покупця (передача права власності на Товар від Продавця до Покупця) здійснюється за Актом приймання-передачі (п. 1.3. Договору).

У відповідності до п. 1.4. Договору, право власності на Товар переходить до Покупця за умови сплати повної вартості Товару та з моменту підписання Сторонами Акта приймання-передачі.

Згідно п. 1.5 Договору Сторони домовились, що Покупець (Лізингоодержувач за договором фінансового лізингу № 11-17-47 ств-пл/198 від 14.03.2017) звільняється від виконання обов`язку, покладеного на нього відповідно п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Загальна вартість Товару (викупна вартість) за даним Договором становить 88 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 14 666,67 грн. (п. 2.1. Договору).

Згідно із п. 2.2 Договору, Покупець зобов`язується оплатити Продавцю суму, визначену п. 2.1 Договору, не пізніше десяти робочих днів з дня підписання Договору.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що підписанням Акта приймання-передачі Сторони підтверджують про відсутність у них будь-яких претензій одна до одної.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов`язань (п. 7.1. Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

Як зазначає позивач, Покупець в порушення п. 2.1. Договору купівлі-продажу не сплатив викупну вартість Товару в розмірі 88 000,00 грн, що стало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі. У зв`язку з простроченням оплати товару позивач нарахував відповідачеві 5 703,16 грн пені, 5 104,00 грн інфляційних втрат та 2 415,78 грн 3 % річних, які також просить стягнути згідно поданого позову.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Згідно положень ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення зобов`язання, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію, зокрема, господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк.

Покупець, в свою чергу, зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу, та оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. ст. 689, 692 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг", якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено матеріалами справи, між сторонами на підставі укладеного Договору купівлі-продажу №11-17-47 кп/147 від 07.04.2020 виникли зобов`язання, в силу яких позивач зобов`язався передати у власність, а відповідач - прийняти та оплатити Товар, яким є техніка, що перебувала в користуванні відповідача згідно договору фінансового лізингу №11-17-47ств-пл/200 від 14.03.2017.

Позивачем заявлено до стягнення основну заборгованість в розмірі 88 000,00 грн.

Зі змісту норми ст. 692 Цивільного кодексу України вбачається, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Як визначено п. 2.2. Договору Покупець зобов`язаний оплатити вартість Товару в розмірі 88 000,00 грн не пізніше десяти робочих днів з дня підписання цього Договору.

Таким чином, умовами Договору купівлі-продажу встановлено інший, ніж передбачено ст. 692 Цивільного кодексу України, строк оплати Товару, а тому в даному випадку підлягають застосуванню саме положення Договору щодо строку оплати.

Доказів сплати відповідачем основної заборгованості матеріали справи не містять. Відповідачем не заперечено та не спростовано заявлену до стягнення суму заборгованості, натомість у наданому відзиві на позов від 26.04.2021 повністю визнано позовні вимоги в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 88 000,00 грн боргу заявлено обґрунтовано та такі вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення 5 703,16 грн - пені, 5 104,00 грн - інфляційних втрат, 2 415,78 грн - 3 % річних.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п. 5.2 Договору, за порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань за Договором, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Отже, Договором передбачено відповідальність Покупця за несвоєчасну оплату товару у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день.

Разом з тим, відповідач заперечив позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних, вказуючи на те, що вказані нарахування не передбачені Договором.

Господарський суд зауважує, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, здійснюється в силу вказаних положень законодавства незалежно від того чи передбачено такі нарахування умовами договору.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми (пункт 62 постанови). У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу (пункт 63 постанови).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови).

Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З огляду на викладене, господарський суд відхиляє заперечення відповідача з приводу наведених ним обставин щодо стягнення інфляційних і 3% річних.

Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Позивачем нарахована пеня за період з 22.04.2020 по 18.10.2020 на суму 88 000,00 грн у розмірі 5 703,16 грн та 3% річних за період з 22.04.2020 по 21.03.2021 в сумі 2 415,78 грн (а.с. 23).

Господарський суд перевіривши нарахування пені та 3% річних здійснений позивачем, дійшов висновку про неправильність визначення періоду нарахування, а саме в частині визначення граничного строку на виконання відповідачем взятих на себе за Договором зобов"язань.

Згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до умов п. 2.2 Договору передбачено зобов`язання Покупця оплатити Товар не пізніше десяти робочих днів з дня підписання Договору.

Договір підписано сторонами 07.04.2020, а отже останнім днем для сплати заборгованості відповідачем є 22.04.2020, оскільки 20.04.2020 вихідний день (19.04.2020 - Великдень, 20.04.2020 - вихідний). А отже, граничним строку виконання відповідачем свого зобов"язання є 22.04.2020, а не 21.04.2020, як рахує позивач. Тобто відповідач вважається таким, що прострочив оплату, починаючи з наступного дня граничного строку, тобто з 23.04.2020.

Здійснивши власний розрахунок пені (в межах періоду розрахунку позивача), господарський суд встановив, що за період з 23.04.2020 по 18.10.2020 на суму боргу 88 000, 00 грн підлягає сплаті 5 655,08 грн, а за розрахунком 3% річних (в межах періоду розрахунку позивача) за період з 23.04.2020 по 21.03.2021 на суму боргу 88 000, 00 грн заборгованість становить 2 403,55 грн.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення пені та 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 5 655,08 грн пені та 2 403,55 грн 3% річних. Підстави для задоволення позову про стягнення пені та 3% річних в іншій частині відсутні за наведених вище обставин.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат за травень 2020 - лютий 2021 на суму боргу 88 000, 00 грн, що становить 5 104,00 грн, господарський суд встановив, що інфляційні втрати за вказаний період становлять 5 129,47 грн.

Разом з цим, господарський суд не має правових підстав для виходу за межі позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати згідно зазначеного позивачем розрахунку в межах підтверджених сум заборгованості, що становить 5 104,00 грн.

З підстав наведеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДПАТ "НАК "Украгролізинг" є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають частковому задоволенню у розмірі 88 000,00 грн основного боргу, 5 655,08 грн - пені, 2 403,55 грн - 3% річних та 5 104,00 грн - інфляційних втрат. У задоволенні позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інших судових витрат, передбачених ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, сторонами не заявлено.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Бережинське" (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, кім. 411-А, ) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, ) заборгованість в сумі 101 162,63 грн, з яких: 88 000,00 грн - сума основного боргу, 5 655,08 грн - сума пені, 5 104,00 грн - індекс інфляції, 2 403,55 грн - 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати:

Державному публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1;

Фермерському господарству "Бережинське" за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, кім. 411-А.

Дата складення повного рішення 09.06.2021.

Суддя Л.С. Вавренюк