ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 Справа № 917/331/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Анд-Груп», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41,

до Гавриш Тетяни Анатоліївни , АДРЕСА_1 ,

про стягнення 16 325,44 грн.

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Анд-Груп» до Гавриш Тетяни Анатоліївни про стягнення 16 325,44 грн., з яких 13 411,32 грн. - заборгованість за договором поставки продукції № 1132 від 03.06.2015 р., 185,49 грн. - пеня, 2 682,26 грн. - штраф, 46,37 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.03.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату за товар у строк, визначений договором поставки продукції № 1132 від 03.06.2015 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував. Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі, що направлялась на адресу Гавриш Тетяни Анатоліївни , вказану у Реєстрі територіальної громади м. Полтави, інформація з якого була надана Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб по м. Полтаві на запит суду, була повернута до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що ухвала суду від 17.03.2021 р. про відкриття провадження у даній справі направлялась на адресу Гавриш Тетяни Анатоліївни , зазначену у відповіді Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб по м. Полтаві на відповідний запит суду (36041, м. Полтава, пров. Травневий, 12), а також була своєчасно розміщена судом у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, про покладені на нього обов`язки та його процесуальні права.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

03.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Анд-Груп» та Фізичною особою-підприємцем Гавриш Тетяною Анатоліївною було укладено договір поставки продукції № 1132 (а.с. 15-17).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ТОВ «Анд-Груп») продає та поставляє, а Покупець (ФОП Гавриш Т.А.) купує та оплачує на умовах та у порядку, визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від Постачальника до Покупця та є невід`ємними частинами цього договору.

Пунктом 1.3 договору № 1132 від 03.06.2015 р. визначено, що право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Згідно з п. 2.1 договору найменування та кількість товару зазначається в додатках або накладних, які є невід`ємними частинами цього договору.

Усі претензії Покупця щодо кількісних та якісних показників товару приймаються Постачальником (представником Постачальника) в момент приймання товару. Після прийняття товару та підписання накладних на товар претензії Покупця приймаються лише в частині прихованих недоліків товару, які виникли з вини Виробника (п. 4.6 договору).

На виконання умов договору № 1132 від 03.06.2015 р. позивач передав у власність відповідача товар на загальну суму 13 411,32 грн., що підтверджується видатковими накладними № ПЛТ-087085 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-087086 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-087087 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-087088 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-088230 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-088231 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-088232 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-088233 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-089367 від 14.10.2020 р., № ПЛТ-089368 від 14.10.2020 р. та № ПЛТ-089369 від 14.10.2020 р., підписаними сторонами (а.с. 18-28).

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 23.11.2020 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця Гавриш Тетяни Анатоліївни.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

При цьому, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її зобов`язання за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Дані висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 р. по справі № 916/559/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, зобов`язання Фізичної особи-підприємця Гавриш Тетяни Анатоліївни за договором поставки продукції № 1132 від 03.06.2015 р., з урахуванням вищевикладеного, перейшли до фізичної особи Гавриш Тетяни Анатоліївни .

У розділі 8 договору № 1132 від 03.06.2015 р. сторони узгодили Комерційні умови договору, зокрема, порядок розрахунків та термін оплати за поставлену продукцію - на розрахунковий рахунок протягом 14 днів з дати поставки товару.

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору за отриманий товар не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з Гавриш Тетяни Анатоліївни 16 325,44 грн., з яких 13 411,32 грн. - заборгованість за договором поставки продукції № 1132 від 03.06.2015 р., 185,49 грн. - пеня, 2 682,26 грн. - штраф, 46,37 грн. - 3 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір поставки продукції № 1132 від 03.06.2015 р., видаткові накладні № ПЛТ-087085 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-087086 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-087087 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-087088 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-088230 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-088231 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-088232 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-088233 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-089367 від 14.10.2020 р., № ПЛТ-089368 від 14.10.2020 р. та № ПЛТ-089369 від 14.10.2020 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 1132 від 03.06.2015 р. щодо здійснення поставки товару на суму 13 411,32 грн. Так, судом досліджено видаткові накладні № ПЛТ-087085 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-087086 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-087087 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-087088 від 30.09.2020 р., № ПЛТ-088230 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-088231 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-088232 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-088233 від 07.10.2020 р., № ПЛТ-089367 від 14.10.2020 р., № ПЛТ-089368 від 14.10.2020 р. та № ПЛТ-089369 від 14.10.2020 р. та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані представниками сторін, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору № 1132 від 03.06.2015 р. на вищевказану суму.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар не розрахувався.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 13 411,32 грн. заборгованості за договором поставки продукції № 1132 від 03.06.2015 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.3 укладеного сторонами договору визначено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, а також штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 185,49 грн. пені (а.с. 7-8), суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з Гавриш Тетяни Анатоліївни 2 682,26 грн. штрафу за прострочення здійснення оплати за поставлений товар за договором № 1132 від 03.06.2015 р., яка визнається судом правомірною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказані нормативні положення, позивачем приведено розрахунок 3 % річних в розмірі 46,37 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 7-8).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам чинного законодавства України, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Анд-Груп» в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Гавриш Тетяни Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Анд-Груп» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, ) 13 411,32 грн. - заборгованість за договором поставки продукції № 1132 від 03.06.2015 р., 185,49 грн. - пеня, 2 682,26 грн. - штраф, 46,37 грн. - 3 % річних; 2 270,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 08.06.2021 р.

Суддя О.С. Мацко