ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/728/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:

від ТОВ «Федерація тактичної стрільби С.К.О.Р.П.» Мацьоцький О.І.,

від ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» Промах А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство»

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.03.2021 (суддя Петренко Н.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Федерація тактичної стрільби С.К.О.Р.П.»

до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство»

про стягнення заборгованості в розмірі 2 320 257,11 грн. та розірвання договору

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Федерація тактичної стрільби С.К.О.Р.П.»

про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2020 року ТОВ «Федерація тактичної стрільби С.К.О.Р.П.» (далі ТОВ) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» (Пароплавство) в якому просило розірвати договір про надання охоронних послуг та стягнути 1 957 560,00 основну заборгованість, 533,88 грн. інфляційних, 208 035, 24 грн. пені, 137 029,20 грн. штрафу та 17 098,79 грн. 3 % річних.

Позов обґрунтований тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач за період з 01.09.2019 по 20.12.2019 не розрахувався з позивачем за надані останнім охороні послуги. у зв`язку з чим за Пароплавством утворилась прострочена сума боргу на яку позивач нарахував штрафні санкції та звернувся з відповідним позовом до суду, в якому також просить розірвати укладений між сторонами договір, оскільки відповідач протягом тривалого часу не виконує належним чином свої зобов`язання.

В червні 2020 року Пароплавство звернулось до суду із зустрічним позовом до ТОВ, в якому просило визнати недійсним з моменту укладання договір про надання охоронних послуг, у зв`язку з його фіктивністю (з врахуванням заяви про зміну підстав позову від 05.11.2020).

Зустрічний позов обґрунтований тим, що фактично для того, щоб Договір вважався укладеним, та з метою початку надання будь-яких послуг, сторони мали підписати між собою акти прийому-передачі об`єктів Пароплавства, а також погодити інструкції охоронців, табелі постів, схеми розстановки постів, схеми патрулювання, списки працівників (які будуть здійснювати охорону) з указанням їх анкетних даних, посади та кваліфікації та іншу документацію, регламентуючу виконання покладених на ТОВ обов`язків.

Натомість у Пароплавства відсутня інформація про підписання зазначених актів та здійснення вказаних погоджень, що свідчить про те, що сторони уклали спірний договір за відсутності наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором, а переслідуючи якусь іншу мету.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.03.2021 року первісний позов задоволено частково, стягнуто з Пароплавства на користь ТОВ заборгованість за надані послуги за Договором у загальному розмірі 1 079 790,50 грн. з яких: 1 067 760,00 грн. основна заборгованість, 533,88 грн. інфляційні втрати, 11496,70 грн. 3 % річних та розірвано укладений між сторонами договір, в іншій частині вимог і у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що матеріали справи свідчать про правомірність представництва інтересів позивача за зустрічним позовом заступником голови Правління Дунайського Пароплавства Горбова О.В. за довіреністю № Д/ЮС-51 від 02.04.2018 року в частині підписання договору про надання охоронних послуг № 564 СЕБЗК від 13.08.2018.

Крім цього, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що ТОВ знав чи міг знати про будь-які обмеження ОСОБА_1 на представництво Пароплавства, але не зважаючи на це, вчинив спірні правочини.

ПрАТ «УДП» за умовами договору про надання охоронних послуг було здійснено часткову оплату, а саме за період з серпня 2018 року по серпень 2019 року включно у розмірі 6 477 744,00 грн., тобто такими діями Пароплавство схвалило спірний правочини, а схвалений юридичною особою правочин не можна визнати недійсним.

Частково задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції врахував доведеність позивачем основної заборгованості за вересень-жовтень 2019 року, у зв`язку із чим суд здійснив власний розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат.

У задоволенні первісного позову в часині пені, судом було відмовлено, оскільки сторони умовами договору не встановили розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання.

Задовольняючи первісний позов в частині розірвання договору, суд першої інстанції врахував наявну заборгованість відповідача та встановив відсутність зацікавленості сторін стосовно продовження договірних відносин.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Пароплавство звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в повному обсязі в задоволені первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що встановлення судом першої інстанції наявність заборгованості Пароплавства перед ТОВ за договором у розмірі 1 079 790,5 грн. є недоведеною обставиною, оскільки акти наданих послуг за вересень-грудень 2019, за якими стягнуто заборгованість, не відповідають вимогами, які встановлені до первинного документа, а саме:

не містять інформації про посади осіб, які від імені сторін були відповідальними за здійснення господарських операцій за Договором;

не зазначено на підставі якого документа діяла особа, яка від імені Пароплавства підписала акти.

Також, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять докази, які б підтверджували, що ТОВ надсилало/надавало Пароплавству рахунки та акти надання послуг за Договором за вересень-грудень 2019 року, інформацію про охоронців, які фактично здійснюватимуть охорону об`єктів апелянта.

Крім цього, апелянт вважає, що підписаний спірний договір від імені Пароплавства є недійсним правочином тому, що заступник голови Правління ПрАТ «УДП» з безпеки Горбов О.В. не мав необхідного обсягу повноважень на підписання цього правочину, який передбачений Статутом підприємства, правління не надавало своєї згоди на підписання цього договору. Також у довіреності Горбова О.В. не вказано про вчинення правочинів від імені Товариства, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить до 10% активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

Також, скаржник зазначив, що аукціон пройшов з грубим порушенням положення «Про закупівлю товарів, робіт та послуг у ПрАТ «УДП» та законодавства України, а сам договір було укладено явно на невигідних умовах для Пароплавства так як сума договору була свідомо завищена, а умови договору викладені не в інтересах підприємства, засновником якого є держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

09.06.2021 до початку судового засідання до суду від Пароплавства надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки між сторонами з метою добровільного врегулювання спору, тривають перемовини щодо укладання мирової угоди.

З`ясувавши в судовому засіданні 09.06.2021 думку представників сторін щодо вказаного клопотання, судова колегія вирішила у задоволенні клопотання відмовити, оскільки ТОВ звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з Пароплавства, яка виникла ще у 2019 року, тобто з 2019 року по 2021 рік у сторін було достатньо часу для врегулювання спору. Крім цього, перемовини про які зазначає Пароплавство в клопотанні, можуть тривати невизначений період часу.

В судому засіданні представник Пароплавства надала пояснення, якими підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд, задовольнити останню, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник ТОВ в судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд, рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.08.2018 року між Пароплавством (Замовник) з однієї сторони, та ТОВ з другої сторони, укладено договір про надання охоронних послуг № 564СЕБЗК, за умовами якого Виконавець зобов`язується надати Замовникові послуги з фізичної охорони території об`єктів Пароплавства та цілодобовій охоронні матеріальних цінностей, які розміщені на об`єктах Замовника, згідно дислокації охороняємих об`єктів (Додаток № 1 до договору), а Замовник зобов`язується оплатити надані послуги відповідно до умов, що визначені в цьому договорі (п. 1.1 договору).

Загальна вартість договору складає 19 220 000,00 грн., в тому числі ПДВ 3 203 000,00 грн. (п. 2.2 договору).

Пункт 2.3 договору передбачає, що оплата здійснюється лише за умовами затвердженого фінансового плану Пароплавства на 2018, та наявності в ньому витрат на закупівлю Послуг, що є предметом Договору.

Замовник проводить розрахунок за фактом наданих послуг, на підставі рахунку та оформленого акту наданих послуг, підписаного сторонами, впродовж 15 банківських днів з дати його підписання (п. 2.4 договору).

Пунктом 7.1 договору визначено, що замовник несе повну відповідальність за достовірність інформації, наданої виконавцю під час укладання договору щодо володіння (користування) об`єктом, та повноважень особи, яка підписує договір, а також за виконання умов цього договору.

Договір може бути розірваним за домовленістю сторін шляхом підписання двосторонньої угоди (п. 8.1 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками, але не раніше підписання актів прийому-передачі об`єктів Пароплавства під охорону. Термін дії договору 3 роки, а у частині розрахунків до повного виконання зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання зобов`язань, які лишилися невиконаними /п. 9.1 договору/.

Щодо зустрічного позову про визнання спірного договору недійсним з моменту його укладання, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до техніко-економічне обґрунтування на укладання договору затверджене, в.о. заступника голови Правління з безпеки ПрАТ «УДП», відповідно до якого пропонується укласти з ТОВ «Федерація тактичної стрільби С.К.О.Р.П.» (переможець торгів UA-2018-06-11-000660-b від 22.06.2018 (т.2,а.с. 75) договір на придбання послуг з виконання робіт здійснення фізичної охорони об`єктів ПрАТ «УДП» на суму 19 220 000,00 грн. (т. 1, а.с. 161)

Як було встановлено судовою колегією спірний договір від 13.08.2018 зі сторони Пароплавства було підписано в особі заступника голови Правління з безпеки Горбова О.В., який діяв на підставі наказу від 28.03.2018 року та довіреності від 02.04.2018 року № Д/ЮС-51.

Так, в довіреності від 02.04.2018 року № Д/ЮС-51 зазначено, що Пароплавство в особі голови Правління Чалого Д.С., який діє на підставі Статуту, уповноважує заступника голови Правління з безпеки Горбова О.В. на, затвердження техніко-економічного обґрунтування необхідності укладання договорів, підписання та скріплення печаткою ПрАТ «УДП» всіх видів договорів, додаткових угод до них, розпоряджень про призначення відповідальних осіб за виконання договорів та актів виконаних робіт за ними, ініціатором укладення яких є підрозділи, що підпорядковані заступнику голови Правління ПрАТ «УДП» з безпеки (т. 1, а.с. 130).

Отже, вказана довіреність, без будь-яких застережень, надає право Горбову О.В. на підписання будь-яких договорів.

Відсутні у матеріалах справи й докази припинення вказаної довіреності на момент підписання Горбовим О.В.. оспорюваного договору.

Положенням ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню та суд першої інстанції правомірно відмовив в їх задоволенні, оскільки матеріали справи свідчать про правомірність представництва інтересів позивача за зустрічним позовом заступником голови Правління ПрАТ «УДП» Горбова О.В. за довіреністю № Д/ЮС-51 від 02.04.2018 року в частині підписання договору.

Щодо доводів зустрічного позову, що оспорюваний договір є фіктивним правочином, у зв`язку з чим підлягає визнанню судом недійсним, то судова колегія вважає, що для встановлення цього факту необхідно оцінити у сукупності з іншими обставинами справи, на які посилаються заінтересовані особи у справі, для цього, отже необхідно дослідити первісний позов.

Стосовно вимог первісного позову про стягнення з Пароплавства на користь ТОВ основного боргу в розмірі 1 957 560,00 грн. за період з вересень по грудень 2019 року, судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов спірного договору, 28.08.2018 року представниками сторін підписано сім актів приймання-передачі під охорону об`єктів Пароплавства (т. 2 а.с. 77-83), затверджені інструкція з контрольно-пропускного та внутрішньо-об`єктивного режиму ПрАТ, табеля постів та схеми патрулювання об`єктів, які від Пароплавства погоджені (т.2, а.с. 84-88, 93-95, 104-106).

Також, з матеріалів справив вбачається, що на виконання умов договору повноважні представники сторін з вересня 2018 по жовтень 2019 року підписали та скріпили печатками акти надання послуг з відміткою «виконано у повному обсязі» (т.1, а.с. 28-41).

Судова колегія не приймає до уваги акти наданих послуг за грудень 2019 року на суму 355 920 грн. (т. 1, а.с. 26) та за листопад 2019 на суму 533 880,00 грн. (т.1 , а.с. 27), оскільки вони не містять підпису уповноваженої особи від Пароплавства.

Крім цього, матеріали справи містять податкові накладні від №179 від 31.10.2019 (т.2, а.с. 67-69)та № 148 від 30.09.2019 (т. 2, 101-102), які зареєстровані в єдиному реєстрі, а отже є належними доказами надання охоронних послуг ТОВ у вересні та жовтні 2019 року Пароплавству на суму 1 067 760,00 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню та суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позову в цій частині в сумі 1 067 760,00 грн., оскільки вказана сума заборгованості є доведеною належними доказами. Що стосується охоронних послуг за листопад та грудень 2019 року на суму 889 800,00 грн., то ТОВ не надало до суду достатніх доказів, які б підтверджували надання охоронних послуг в казаний період на зазначену суму.

Також, судова колегія вважає за необхідне зазначити, враховуючи сукупність встановлених фактів щодо виконання спірного договору сторонами, відсутні правові підстави для висновку, що спірний договір є фіктивним.

З матеріалів справи вбачається, фактичне вчинення сторонами дій на виконання своїх обов`язків за договором з спрямуванням на реальне настання правових наслідків.

Крім цього, судова колегія враховує лист Пароплавства від 17.10.2019 в якому останнє підтверджує, що ТОВ є його партнером з 2018 року. ТОВ надає повний спектр послуг у сфері охорони об`єктів належних ПрАТ «УДП». За період співпраці Пароплавству були надані послуги в повному обсязі та на високому професійному рівні (т.2, а.с. 103).

Щодо первісних позовних вимог в частині стягнення пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки правовідносини сторін виникли на підставі договору, який не передбачає стягнення пені, а відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стосовно первісних позовних вимог про стягнення з Пароплавства 3% річних та інфляційних втрат, судова колегіях зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 615 та ч.2 ст. 625 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів перевірила правильність розрахунків суми 3% річних та інфляційних витрат, який було здійснено позивачем за первісним позовом та дійшла висновку, що господарським судом цілком правомірно перераховані суми 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням вірного визначення періодів прострочення, у зв`язку з цим, судова колегія погоджується з перерахунком суми 3% річних та інфляційних втрат зробленим господарським судом, оскільки при перерахунку судовою колегією, суми співпали.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення первісного позову в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 533,88 грн. та 3% річних 11 496,70 грн. з врахуванням арифметичних та методологічних виправлень.

Стосовно первісних позовних вимог про розірвання договору, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 188 ГК України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Так, претензія №2 від 29.11.2019 ТОВ, крім іншого, містила пропозицію про дострокове розірвання спірного договору, у зв`язку із заборгованістю (т.1, а.с. 43). У відповіді від 13.12.2019 на вказану претензію, Пароплавство зазначило, що не вбачає необхідності в розірванні спірного договору (т.1, а.с. 44).

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення первісного позову в цій частині, враховуючи наявну заборгованість Пароплавства за спірним договором, що є істотним порушенням договору, внаслідок чого, ТОВ «Федерація тактичної стрільби С.К.О.Р.П.» значною мірою позбавляється того, на що воно розраховувало при укладенні спірного договору.

Доводи апеляційної скарги, що аукціон пройшов з грубим порушенням положення «Про закупівлю товарів, робіт та послуг у ПрАТ «УДП» та законодавства України, судова колегія відхиляє, оскільки це є припущенням Пароплавства, належних доказів зазначених доводів, останнім до суду не надано. Крім цього, у даній справі зовсім інший предмет спору та суд не досліджує обставини проведення аукціону.

Інші наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не знайшли свого підтвердження при перегляді справи в апеляційному суді, не спростовують висновків місцевого суду, не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275 , 276, 282-284 ГПК України,

колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.03.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.06.2021.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.