Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/300/21

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Трохимчук І.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Приведьон В.М., ордер серія АМ №1001593 від 28.01.2020;

від відповідача: Лисюк О.С., довіреність №255 від 26.04.2021;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

до Відділу освіти Ружинської селищної ради

про стягнення 1 039 080,24 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до господарського суду з позовом до Відділу освіти Ружинської селищної ради про стягнення 1 039 080,24грн, з яких 1 030 363,01грн основного боргу, 1 695,44грн 3% річних, 7 021,79грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем умов договору 21-121 від 04.01.2021 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в частині оплати поставленої електричної енергії в період січня - лютого 2021 року.

Ухвалою суду від 29.03.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 27.04.2021.

21.04.2021 на адресу суду від відповідача надійшла заява №180 від 12.04.2021 про визнання позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 27.04.2021 представник позивача надав клопотання №8892 від 27.04.2021 про долучення до матеріалів справи копії акту звірки станом на 01.03.2021.

Ухвалою суду від 27.04.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 01.06.2021.

01.06.2021 відповідачем подано до суду заяву №325 від 31.05.2021, згідно якої вказує, що відповідач визнає позов в частині основного боргу та просить не задовольняти вимогу про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00грн, крім того вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

01.06.2021 позивачем подано заяву про повернення з державного бюджету 50% судового збору на підставі ч.1 ст.130 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено перерву до 03.06.2021.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити заяву про повернення 50% сплаченого судового збору.

Представник відповідача визнав позов у частині стягнення основного боргу, заперечував проти стягнення з відповідача 10 000,00грн витрат на правову допомогу.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

04.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (позивач, постачальник) та Відділом освіти Ружинської селищної ради (відповідач, споживач) укладено договір 21-121 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с.4-7) та підписано заяву-приєднання до умов договору (а.с.8).

Цей Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього Договору (п.1.1 договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.5.8. договору) .

Згідно п.5.10. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг:

- №1837 від 31.01.2021 за 01.2021 на суму 515 915,10грн (рахунок отримано споживачем 02.02.2021) (а.с.11);

- №2859 від 28.02.2021 за 02.2021 на суму 514 447,91грн (рахунок отримано споживачем 01.03.2021) (а.с.12).

Листом №114 від 10.03.2021 Відділ освіти Ружинської селищної ради повідомив позивача, що визнає в повному обсязі наявну заборгованість за спожиту електричну енергію перед ТОВ "ЖОЕК" в сумі 1 030 363,01грн, однак її оплата унеможливлена відсутністю відповідного кошторису та виділених коштів (а.с.13).

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 1 039 080,24грн, з яких 1 030 363,01грн основного боргу, 1 695,44грн 3% річних, 7 021,79грн пені.

В свою чергу, відповідач згідно заяви №180 від 12.04.2021 визнав позов, та згідно усних пояснень, наданих в судових засіданнях вказав, що відповідачем визнається позов в частині стягнення основного боргу.

2. Норми права, які застосував господарський суд.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини.

За ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Між постачальником і споживачем також укладено договір який є публічним договором приєднання, розробленим з урахуванням вимог Правил і положень Закону України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню в цей строк.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення 1 030 363,01грн основного боргу.

Суд зазначає, що позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 1 030 363,01грн належними та допустимими доказами у справі.

В свою чергу, відповідач визнав позов у цій частині, водночас доказів сплати заборгованості не надав.

За наведених обставин, суд задовольняє вимогу про стягнення з відповідача 1 030 363,01грн основного боргу.

4. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 7 021,79грн пені.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п.9.1. договору).

Відповідно до п.5.11. договору, у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Комерційною пропозицією №1-УП для споживачів універсальної послуги, яка є додатком №3 до договору, передбачено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Враховуючи вищевикладене та перевіривши наведений позивачем розрахунок пені (а.с.27), суд вважає його арифметично вірним, обґрунтованим, а тому задовольняє вимогу про стягнення 7 021,79грн пені, нарахованої за період з 10.02.2021 по 15.03.2021.

Клопотань про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач не подав.

5. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 1 695,44грн 3% річних.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних (а.с.28), суд вважає такою, що підлягає задоволенню, вимогу про стягнення 1 695,44грн за період з 10.02.2021 по 15.03.2021.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду справи.

Зважаючи на докази, які містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 039 080,24грн, з яких 1 030 363,01грн основного боргу, 1 695,44грн 3% річних, 7 021,79грн пені.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9 с.129 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, в и з н а н н я п о з о в у відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В матеріалах справи наявний оригінал платіжного доручення № від 18.03.2021 про сплату 15 586,20грн судового збору за подання позовної заяви (а.с.29).

Згідно заяви №180 від 12.04.2021 Відділ освіти Ружинської селищної ради визнав позов (а.с.38).

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про повернення позивачеві з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 7 793,10грн.

Що стосується витрат на надання правової допомоги у розмірі 10 000,00грн, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЖТ№000735 від 23.02.15, видане Приведьону Віталію Миколайовичу (а.с. 41).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

06.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (клієнт) та адвокатом Приведьоном Віталієм Миколайовичем (адвокат) укладено договір №1 про надання правничої допомоги (а.с.22-24).

Пунктом 1.1 договору №1, визначено, що предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Згідно з п.4.1 вказаного договору, на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору (п.4.2 договору).

11.03.2021 між адвокатом Приведьоном Віталієм Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" укладено додаткову угоду №22 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 (а.с.25).

Відповідно до положень додаткової угоди №22 від 11.03.2021 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.19, за правову допомогу у формі аналізу законодавства, судової практики, підготовки та надання документів, збирання та оформлення доказів, прийняття участі в засіданнях суду, як представник клієнта, по справі за позовом до Відділу освіти Ружинської селищної ради про стягнення заборгованості встановлено гонорар у розмірі - 10 000,00грн.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, останній надав також до матеріалів справи детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.19 та додаткової угоди №22 від 11.03.2021, відповідно до якого вартість послуг становить 10 000,00грн (а.с.26).

Згідно з детальним описом та розрахунком наданих послуг (робіт) адвокат надав позивачу правову допомогу відповідно до умов договору та додаткової угоди, а позивач прийняв таку правову допомогу, а саме:

- збір доказів - 4 000,00грн;

- підготовка та оформлення зібраних доказів для надання до суду - 2000,00грн;

- підготовка позовної заяви та розрахунків - 4 000,00грн.

Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає задоволенню, такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 ГПК України та у ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідач заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу та вказав, що відповідач визнає заборгованість, не затягує судове провадження, співпрацює з позивачем. Зазначає, що результат вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллями і участю в процесі представника інтересів позивача. Зауважує, що виготовлення копій документів чи друк квитанцій не потребують професійних навичок, і що дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №826/856/19 від 22.12.2018.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до ч.1 ст.15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17 та від 06.03.2019 у справі №910/15357/17.

Суд зазначає, що час, витрачений адвокатом у даній справі на збір доказів (2 години вартістю 4 000,00грн) та підготовку та оформлення зібраних доказів для надання до суду (1 година вартістю 2 000,00грн) не може вважатися обґрунтованим, оскільки доказами у справі, які додані до позовної заяви, є лише звіт про стан розрахунків споживача (на 1 арк), договір 21-121 від 04.01.2021 з додатками (на 8 арк), два рахунки про постачання електричної енергії та лист відповідача №114 від 10.03.2021 про визнання заборгованості.

Таким чином, враховуючи також те, що Відділ освіти Ружинської селищної ради визнав до початку розгляду справи по суті позов в частині суми основного боргу, зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення із відповідача 5 000,00грн витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти Ружинської селищної ради (13601, Житомирська обл., Ружинський район, смт. Ружин, вул. Бурди О., буд. 44, ідентифікаційний код 44011687) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, буд. 10, ідентифікаційний код 42095943)

- 1 030 363,01грн заборгованості за спожиту електроенергію;

- 1 695,44грн 3% річних;

- 7 021,79грн пені;

- 7 793,10грн судового збору;

- 5 000,00грн витрат на правову допомогу.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" з Державного бюджету України 7 793,10грн судового збору, про що винести відповідну ухвалу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.06.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу (рек.) та на електрону пошту: