ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/55/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Пелехатій А.О.

за участю представників сторін:

від позивача Васильченко М.П. (самопредставництво);

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Технологія» (40031, м. Суми, проспект Курський, 147-А);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Юг» (68534, Одеська обл., Тарутинський р-н, с. Ламбрівка);

про стягнення 406 687,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 06.01.2021 року позивач Приватне акціонерне товариство «Технологія» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №57/21) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Юг», в які просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 406 687,21 грн., з яких сума основного боргу 390 498,61 грн., пені 2854,54 грн., відсотків за користування грошовими коштами 4713,63 грн., інфляційного боргу 8620,43 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування поданого позову, позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача умов договору поставки №01/26-03/14 від 26.03.2014 року в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 11.01.2021 року залишено позовну заяву без руху та та встановлено позивачу строк для усунення відповідних недоліків.

25.01.2021 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви за вх. ГСОО №2083/21.

Ухвалою суду від 29.01.2021 року відкрито провадження у справі №916/55/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.03.2021 року о 12:00.

25.02.2021 року відповідачем надано суду відзив на позовну заяву за вх. ГСОО №5445/21, в якому відповідач не визнає позов в частині суми заборгованості за видатковою накладною № п7РН-0000486 від 23.09.2020 року на суму 62 688,00, спираючись на те, що позивачем належних доказів дійсного здійснення цієї поставки та отримання товару відповідачем не наведено, так як на вказаній видатковій накладній відсутня печатка ТОВ «Агро ЮГ» та не надано копії довіреності від відповідача на отримання товару за цією накладною особою, що її підписала. Тому, як вважає відповідач, дана позовна вимога не підлягає задоволенню і відповідно пеня, інфляційні збитки та 3% річних по цій сумі заборгованості також.

У судовому засіданні 01.03.2021 року ухвалою у протокольній формі суд відклав підготовче засідання на 24.03.2021 року о 14:00.

Між тим, судове засідання, призначене на 24.03.2021 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Невінгловської Ю.М. на лікарняному.

15.03.2021 року судом отримано заперечення на відзив від ПрАТ «Технологія» (вх. ГСОО №7011/21), в якому позивач зазначає, що необхідність завірення видаткової накладної печаткою підприємства законодавством не передбачена, а також те що спірна господарська операція підтверджується податковою накладною №521 від 23.09.2020 року.

Ухвалою суду від 07.04.2021 року призначено підготовче судове засідання на 19.04.2021 року о 10:30.

У судовому засіданні від 19.04.2021 року суд ухвалою у протокольній формі закриває підготовче провадження та призначає справу до розгляду по суті в засіданні суду на 12.05.2021 року о 15:30.

12.05.2021 року судом в засіданні ухвалою в протокольній формі оголошено перерву для розгляді справи по суті до 24.05.2021 року о 10:15.

19.05.2021 року судом отримано від позивача доповнення до відповіді на відзив (вх. ГСОО №13587/21), в якій позивач посилається на виписану відповідачем довіреність на отримання товару серії АЮ №3450 від 22.09.2020 року, в якій вказаний номер рахунку (№ п7Счт-000502 від 16.09.2020 року), ця обставина, на думку позивача, є підтвердженням того, що відповідач зробив замовлення товару, а позивач, погодивши цю заявку, надав рахунок на оплату замовленого товару. Також позивач наголошує, що жодного разу до отримання позовної заяви відповідач не заявляв про те, що замовлений за рахунком № НОМЕР_1 товар він не отримував. Одночасно з цим, позивач зазначає, що оспорювана відповідачем господарська операція відображена у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних позивача та реєстрі отриманих податкових накладних відповідача.

Одночасно з цим, позивачем надано суду на розгляд клопотання про виправлення описок в позовній заяві (вх. ГСОО №13589/21 від 19.05.2021 року), в якому позивач зазначає, що при складенні тексту позовної заяви були допущені деякі технічні помилки, а саме: в першому абзаці сторінки 3 позовної заяви, в третьому абзаці сторінки 4 та в прохальній частині зазначено: «…суму основного боргу - 390 498,61 грн….», тоді як правильна сума 390478,61 грн.; в третьому абзаці сторінки 4 та в прохальній частині зазначено: «… пеню в сумі 2 854,54 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань…», тоді як правильна сума 4 854,54 грн. та просить суд при розгляді справи врахувати зазначені виправлення.

Однак, суд зауважує, що вищезазначена заява про виправлення описок за своєю правовою природою по суті є заявою про зміну розміру позовних вимог, тому, в силу ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, суд не враховує клопотання позивача про виправлення описок та здійснює розгляд справи в редакції позовної заяви (вх. ГСОО № 57/21 від 06.01.2021 року).

У судовому засіданні від 24.05.2021 року судом оголошено вступну та результативну частину судового рішення та повідомлено, що повний текст рішення буде складено 03.06.2021 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

26.03.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Технологія» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро ЮГ» (Покупець) укладено договір поставки №01/26-03/14.

Відповідно до п. 1.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо -технічного призначення: пакети - вкладиші з комбінованих матеріалів в асортименті, надалі «Продукція», а Покупець зобов`язується прийняти Продукцію та сплатити її вартість на умовах цього Договору.

Згідно п. 3.1 Договору, поставка Продукції здійснюється за письмовою заявкою Покупця, яка від імені Покупця підписується її керівником або іншою уповноваженою особою, скріплюється печаткою Покупця та надається Постачальнику за допомогою факсимільного зв`язку та/чи електронної пошти. У заявці Покупець зазначає найменування, кількість і асортимент Продукції, бажаний строк її поставки, а також за необхідності й іншу інформацію, необхідну для належного виконання Постачальником своїх зобов`язань за Договором. Підписуючи цей Договір, Покупець підтверджує, що особи, які будуть підписувати заявки на поставку Продукції, мають всі повноваження для виконання вказаних дій. Заявка вважається прийнятою до виконання Постачальником з моменту повідомлення про це Покупця.

В п.4.1 Договору визначено, що оплата Продукції здійснюється Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Постачальника на умовах 100% попередньої оплати. Зазначення в платіжних документах Покупця реквізитів цього Договору є обов`язковим. Банківські реквізити для здійснення розрахунків зазначаються в рахунку Постачальника.

П. 6.1 Договору встановлено, що зобов`язання Сторін мають бути виконані ними належним чином відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України.

За положеннями п. 9.2 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін та діє по 31.12.2014 року і автоматично може бути продовжений- по 31.12.2015 року, якщо жодна із Сторін не менш, ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до закінчення терміну дії Договору, не висловила в письмовому повідомленні бажання про припинення Договору. Закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від виконання своїх зобов`язань за цим Договором, які виникли до моменту закінчення терміну його дії, і від відповідальності за його порушення.

03.01.2017 року між сторонами договору поставки №01/26-03/14 укладено додаткову угоду № 2 про викладення п.4.1 Договору в такій редакції: «Оплата Продукції здійснюється Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Постачальника протягом 30 (тридцята) календарних днів з моменту поставки Продукції. Посилання в платіжних документах Покупця на даний Договір є обов`язковим. Банківські реквізити для здійснення розрахунків зазначаються в рахунку Постачальника».

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором поставки №01/26-03/14 позивачем надано видаткові накладні та товарно-транспортні накладні: П7РН-0000007 від 04.01.2018 року; ТТН № 007 від 04.01.2018 року; П7РН-0000122 від 05.03.2018 року; ТТН № 122 від 05.03.2018 року; П7РН-0000130 від 06.03.2018 року; ТТН № 130 від 06.03.2018 року; п7РН-0000176 від 01.04.2018 року; ТТН № 176 від 01.04.2018 року; п7РН-0000190 від 04.04.2018 року; ТТН № 190 від 04.04.2018 року; П7РН-0000206 від 12.04.2018 року; ТТН № 206 від 12.04.2018 року; п7РН-0000213 від 18.04.2018 року; ТТН № 213 від 18.04.2018 року; П7РН-0000230 від 26.04.2018 року; ТТН № 230 від 26.04.2018 року; П7РН-0000231 від 26.04.2018 року; ТТН № 231 від 26.04.2018 року; П7РН-0000246 від 03.05.2018 року; ТТН № 246 від 03.05.2018 року; П7РН-0000253 від 08.05.2018 року; ТТН № 253 від 08.05.2018 року; п7РН-0000254 від 10.05.2018 року; ТТН № 254 від 10.05.2018 року; П7РН-0000275 від 17.05.2018 року; ТТН № 275 від 17.05.2018 року; П7РН-0000280 від 22.05.2018 року; ТТН № 280 від 22.05.2018 року; П7РН-0000284 від 25.05.2018 року; ТТН № 284 від 25.05.2018 року; П7РН-0000310 від 08.06.2018 року; ТТН № 310 від 08.06.2018 року; П7РН-0000327 від 18.06.2018 року; ТТН № 327 від 18.06.2018 року; П7РН-0000335 від 20.06.2018 року; ТТН № 335 від 20.06.2018 року; П7РН-0000358 від 05.07.2018 року; ТТН № 358 від 05.07.2018 року; П7РН-0000370 від 09.07.2018 року; ТТН № 370 від 09.07.2018 року; П7РН-0000383 від 10.07.2018 року; ТТН № 383 від 10.07.2018 року; П7РН-0000412 від 19.07.2018 року; ТТН № 412 від 19.07.2018 року; П7РН-0000413 від 20.07.2018 року; ТТН № 413 від 20.07.2018 року; П7РН-0000444 від 31.07.2018 року; ТТН № 444 від 31.07.2018 року; п7РН-0000475 від 15.08.2018 року; ТТН № 475 від 15.08.2018 року на загальну суму 3 070 588,11 грн.

Відповідно до акту звірки розрахунків, складеного та погодженого сторонами договору 14.07.2020 року, було визначено заборгованість ТОВ «Агро ЮГ» в розмірі 740 498,61 грн. за період з 01.01.2018 року по 01.07.2020 року.

Також позивачем було здійснено ще дві поставки за п7РН-0000376 від 11.08.2020 року; ТТН №386 від 11.08.2020 року; п7РН-0000486 від 23.09.2020 року; ТТН №486 від 23.09.2020 року на загальну суму 93 100, 00 грн.

Згідно наданого до суду ПрАТ «Технологія» обґрунтування розрахунку основного боргу вбачається, що на виконання своїх зобов`язань ТОВ «Агро Юг» сплатило 443 120,00 грн., тобто залишок заборгованості становить 390 378,61 грн.

26.11.2020 року ПрАТ «Технологія» звернулося з претензією до ТОВ «Агро ЮГ» про стягнення заборгованості за договором поставки №01/26-03/14, однак, як зазначив позивач, відповіді на вказану претензію він не отримував.

Відповідно за даних обставин позивач був вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення основної заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних витрат з ТОВ «Агро Юг».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено, що в ході розгляду справи відповідачем не було заявлено заперечень щодо позову, окрім заборгованості за видатковою накладною п7РН-0000486 від 23.09.2020 року в розмірі 62 668, 00 грн., дане заперечення відповідачем обґрунтовано тим, що позивачем належних доказів дійсного здійснення цієї поставки та отримання товару відповідачем не наведено, так як на вказаній видатковій накладній відсутня печатка ТОВ «Агро ЮГ» та не надано копії довіреності від відповідача на отримання товару за цією накладною особою, що її підписала.

Однак, в спростування заперечень відповідача, позивачем надано суду податкову накладну за №521 від 23.09.2020 року на підтвердження спірної господарської операції, з якої вбачається, що позивачем як платником податків подано до контролюючого органу на дату виникнення податкових зобов`язань податкову накладку в якій визначено, що постачальником є ПраТ «Технологія», покупцем ТОВ «Агро Юг», товар пакети-вкладиши в кількості 4000 од. на суму 62 688, 00 грн. з урахуванням ПДВ.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч.1,2,3 ст. 56-1 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Отже, з огляду на більшу вірогідність доказів наданих позивачем та враховуючи законодавчі норми, суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності заборгованості за видатковою накладною п7РН-0000486 від 23.09.2020 на суму 62 668,00 грн. з підстав недоведення відповідачем зворотнього та не надання відповідних доказів, які б спростували здійснення вказаної поставки та вважає доведеним позивачем факт проведеної господарської операції за вказаною видатковою накладною.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання ТОВ «Агро ЮГ» прийнятих на себе зобов`язань за умовами договору поставки №01/26-03/14, а саме в частині оплати відповідачем заборгованості за вказаним договором у розмірі 390 478,61 грн.

За результатами перевірки судом розрахунку основної заборгованості ТОВ «Агро Юг» за договором поставки, суд зазначає, що позивачем не вірно визначено розмір заборгованості, вказавши в позовній заяві борг в сумі 390 498,61 грн., однак за розрахунком, проведеним судом, сума основного боргу на момент подачі позову становить 390 478,61 грн.

Крім того, враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором, позивачем також було нараховано 3% річних та інфляційні витрати.

За положеннями ч.ч. 1,2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за період з 01.01.2018 року по 01.07.2020 року відповідач мав сплатити борг в розмірі 740 478,61 грн. станом на 01.07.2020 року, проте відповідачем було сплачено тільки 443 120, 00 грн. А також заборгованість в розмірі 30 432,00 грн. повинна була сплачена ТОВ «Агро Юг» до 10.09.2020 року та заборгованість у розмірі 62 688,00 до 23.10.2020 року.

З урахуванням наведеного, перевіривши розрахунок позивача, інфляційних збитків та 3% річних, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Також позивач в позовних вимогах заявляє про застосування штрафних санкції щодо відповідача у вигляді нарахування пені.

Приписами ст.216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України закріплено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6.4 договору поставки №01/26-03/14, у разі запізнення виконання грошових зобов`язань с строк, що перевищує 5 (п`ять) календарних днів від визначеного Договором строку, Покупець на вимогу Постачальника зобов`язаний виплатити Постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем, суд встановив, що розмір пені становить 18 854,54 грн., проте, як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 2 854,54 грн.. Оскільки положеннями ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, то розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 2 854,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ «Авто Юг» 390 478,61 грн. основної заборгованості, 2 854,54 грн. пені, 4 713,63 грн. 3% річних, 8 620,43 коп. інфляційних витрат.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача та позивача, пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Юг» (68534, Одеська обл., Тарутинський р-н, с. Ламбрівка, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Технологія» (40031, м. Суми, проспект Курський, 147-А, ) 390 478/ триста дев`яносто тисяч чотириста сімдесят вісім/грн. 61 коп. основної заборгованості, 2 854/дві тисячі вісімсот п`ятдесят чотири/грн. 54 коп. пені, 4 713/чотири тисячі сімсот тринадцять/грн. 63 коп. 3% річних, 8 620/вісім тисяч шістсот двадцять/грн. 43 коп. інфляційних витрат, а також 6100/шість тисяч сто/грн. 32 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Повний текст складено 03 червня 2021 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська