ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 Справа № 917/465/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ"

до Кременчуцького ліцею № 30 "Олімп" імені Н. М. Шевченко Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

про стягнення 886 573,51 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" з позовом до Кременчуцького ліцею № 30 "Олімп" ім. Н. М. Шевченко Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення 886 573,51 грн за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1650 від 01.01.2009, у тому числі 856 189,54 грн -основного боргу за поставлену теплову енергію, 20 858,54 грн - інфляційних, 9525,43 грн 3% річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідач у відзиві (вхід. № 4640 від 27.04.2021) повідомив про згідно платіжного доручення № 152 від 08.04.2021 він частково сплатив заборгованість в розмірі 68 000,00 грн; інфляційні нарахування за січень 2020 р., лютий 2020 р., березень 2020 р. та 3% річних за грудень 2019 р., січень - квітень 2020 р. задоволенню не підлягають, оскільки стягнуті судовим рішенням у справі № 917/1232/20 (а.с.111-112).

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 4778 від 29.04.2021) зазначив, що у платіжному дорученні № 152 від 08.04.2021 на суму 68000,00 грн вказано призначення платежу - оплата заборгованості 2020 року - січень, тоді як предметом розгляду цієї справи є стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2020 р. по лютий 2021 р. Інфляційні нарахування за зобов`язаннями січня 2020 р., лютого 2020 р., березня 2020 р., нараховані за період з 01.06.2020 по 19.03.2021, та 3% річних за зобов`язаннями грудня 2019 р., січня - квітня 2020 р. за загальний період з 01.07.2020 по 19.03.2021 не були предметом розгляду у справі № 917/1232/20.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли, строки для їх подання закінчилися.

У цій справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.98).

Ухвалою від 05.04.2021 суд відкрив провадження у справі № 917/465/21, визнав справу малозначною, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.107-108).

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 06.04.2021 (а.с.109-110) та поданими ними заявами по суті справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК сторони суду не надали.

Заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Відкрите акціонерне товариство Полтаваобленерго і Кременчуцький ліцей інформаційних технологій № 30 ім. Н. М. Шевченко Кременчуцької міської ради Полтавської області уклали договір № 1650 від 01.01.2009 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі Договір; а.с.14-15).

Додатковою угодою № 1 від 11.09.2017 у Договір внесені зміни щодо найменування споживача - Кременчуцький ліцей інформаційних технологій № 30 ім. Н.М. Шевченко (ідентифікаційний код 24826816) змінено Кременчуцький навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - ліцей № 30 імені Н. М. Шевченка Кременчуцької міської ради Полтавської області» (ідентифікаційний код 24826816); (а.с.20).

Додатковими угодами № 1 від 01.01.2019 та № 1 від 01.04.2019 у Договір внесені зміни щодо найменування споживача - Кременчуцький навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - ліцей № 30 імені Н. М. Шевченка Кременчуцької міської ради Полтавської області» (ідентифікаційний код 24826816) змінено на Кременчуцький ліцей № 30 "Олімп" Кременчуцької міської ради Полтавської області (ідентифікаційний код 24826816); (а.с.21, 22).

Згідно з п.1.1 Договору ВАТ Полтаваобленерго - теплопостачальна організація зобов`язується надавати споживачеві (відповідачу) вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" (а.с.25).

Враховуючи зміну виконавця послуг, між первісним виконавцем - AT Полтаваобленерго, споживачем - Кременчуцьким ліцеєм № 30 "Олімп" ім. Н. М. Шевченко Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - відповідач) та новим виконавцем - ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" (далі - позивач) було укладено Угоду № 1 від 25.04.2019 про зміну сторони у зобов`язанні (далі - Угода); (а.с.23).

Згідно з п.1 Угоди AT Полтаваобленерго (виконавець) передає, a нoвий виконавець (ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ") приймає на себе всі права та обов`язки виконавця згідно Договору № 1650 від 01.09.2009 та з 25.04.2019 стає стороною Договору.

Пунктом 3 Угоди передбачено, що споживач не заперечує проти заміни виконавця на нового виконавця в Договорі і, підписуючи зі своєї сторони цю Угоду, дає згоду зміну сторони в порядку та на умовах, визначених цією Угодою.

Згідно з п.5 Угоди споживач за отримані з 25.04.2019 послуги по договору проводить розрахунки з новим виконавцем на рахунок зазначений у даній Угоді. У зв`язку з початком надання послуг з 25.04.2019 першим розрахунковим періодом є період з 25.04.2019 по 31.05.2019 споживач сплачує на користь нового виконавця вартість отриманих послуг за період з 25.04.2019 по 31.05.2019. В подальшому розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п.7 Угоди заміна сторони у зобов`язанні за цією Угодою не тягне собою жодних інших змін умов Договору окрім тих, що передбачені цією Угодою. Угода вважається укладеною з моменту підписання сторонами, починає діяти з 25.04.19 і діє протягом дії Договору (п.8 Угоди).

В п. 1.2 Договору № 1650 від 01.01.2009 визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до Закону України Про теплопостачання № 2633-IV від 02.06.2005 року та діючого законодавства України.

В Додатку № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної споживачу за поточний рік відповідно до тарифів, діючих на момент укладання Договору, а в Додатку № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення договору, можливість його зміни і повідомлення про це споживача (а.с.17-18).

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі - Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 , п. 2.2.2 Договору та Додатку № 4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію до Договору (а.с.19).

Згідно з п. 23 Правил розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 2 Додатку № 4 до Договору споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає покази станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку та надає її Теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та Акта про обсяги спожитої споживачем теплової енергії. Наявність приладу обліку на об`єкті споживача вказано в Додатку № 1 до Договору.

Позивач у позові посилається на те, що на виконання умов договору за період грудень 2019 р. - лютий 2021 р. поставило відповідачу теплову енергію на потреби опалення на загальну суму 1 472 838,78 грн.

В підтвердження вказаного позивач надав відомості про фактичні покази засобів обліку теплової енергії від 20.12.2019, від 20.01.2020, від 20.02.2020, від 20.03.2020, від 20.04.2020, від 27.10.2020, від 20.11.2020, від 18.12.2020, від 20.01.2021, від 19.02.2021 (а.с.74-79), акти про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 31.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2010, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 31.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021, від 28.02.2021 (а.с.67-73).

Акти відповідач не підписав, проте заперечень щодо наданих послуг теплопостачання відповідач суду не заявив.

Відповідно до п.5 Додатку № 4 до Договору у разі неповернення споживачем належно підтвердженого акта про обсяги спожитої споживачем теплової енергії або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки (а.с.19).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1082 від 24.12.2019 у період з грудня 2019 року по квітень 2020 року позивачем здійснювався перерахунок за теплову енергію зв`язку зі зміною ціни газу, придбаного у поточному місяці, в рахунках позивача відображено коефіцієнт перерахунку в місяці наступному за звітним.

На оплату наданих послуг позивачем виписані відповідачу відповідні рахунки за № № 1650 від 31.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 31.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021, від 28.02.2021 (а.с.41-53).

Факт вручення вказаних рахунків та актів відповідачу підтверджується реєстрами доставки рахунків та актів про обсяги спожитої теплової енергії грудень 2019р., січень 2020 р., лютий 2020 р., березень 2020 р., квітень 2020 р., травень 2020 р., жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р. (а.с.54-66).

Як свідчить рішення Господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 у справі № 917/1232/20 між тими ж сторонами, заборгованість за послуги з поставки теплової енергії за грудень 2019 р., січень 2020 р., лютий 2020 р., березень 2020 р., квітень 2020 р. була предметом розгляду справи № 917/1232/20 (а.с.26-29).

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 року у справі № 917/1232/20 не оскаржувалось та набрало законної сили.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 175, п. 3 ч.1 ст. 226, п. 3 ч. 1 ст.231 ГПК України спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не може бути предметом повторного розгляду у іншій справі.

Таким чином, поза межами справи № 917/1232/20 є правовідносини щодо основного боргу за теплову енергію, поставлену за жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р.

Отже, правовідносини за ці періоди (за жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р.) підлягають дослідженню у межах справи № 917/465/21.

В підтвердження надання послуг за жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р. позивачем надано:

акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 31.10.2020 на суму 16 246,65 грн (а.с.71),

акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 30.11.2020 на суму 95 888,58 грн (а.с.71),

акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 31.12.2020 на суму 174 003,55 грн (а.с.72),

акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 31.01.2021 на суму 245 390,31 грн (а.с.73),

акт про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 28.02.2021 на суму 325 389,93 грн (а.с.73).

Загальна вартість послуг теплопостачання, наданих за жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р., становить 856 919,02 грн.

За ці послуги відповідач розрахувався частково, сплативши 729,48 грн за платіжним дорученням від 15.12.2020 (а.с.87).

Заборгованість за послуги теплопостачання, надані за жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р., становить 856 189,54 грн.

Інші платежі, проведені відповідачем у період 30.01.2020 11.03.2021 (а.с.84-88), позивач правомірно врахував на погашення боргу минулих періодів, що був предметом дослідження у справі № 917/1232/20. При цьому позивач враховував вказані відповідачем призначення платежу у платіжних документах (детальний розрахунок позивача а.с.39-40).

Так, рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 у справі № 917/1232/20 було, зокрема, стягнуто заборгованість за теплову енергію, спожиту в період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року станом на 30.06.2020 у розмірі 467 887 грн 88 коп.

У позові позивач вказує, що станом на 19.03.2021 залишок боргу за теплову енергію, спожиту в період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року, стягнутий за рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 у справі № 917/1232/20, становить 109 487 грн 82 коп. (а.с.34).

Відповідач у відзиві прохає суд зарахувати оплату боргу в сумі 68 000,00 грн згідно платіжного доручення № 152 від 08.04.2021 (а.с.111-112).

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що кошти в сумі 68000,00 грн, сплачені платіжним дорученням № 152 від 08.04.2021, з огляду на призначення платежу, позивачем зараховані на погашення боргу, присудженого до стягнення у справі № 917/1232/20, а саме: 62 141,36 грн віднесено на погашення боргу за січень 2020 року, а 5858,64 грн за лютий 2020 року (а.с. 121-122).

Суд встановив, що у платіжному дорученні № 152 від 08.04.2021 на сплату 68000,00 грн відповідач вказав таке призначення платежу: «погКредЗаб2020, частОплЗаТеплЕн.заСічень; зг.Дог.№ 1650/2020 від 17.03.20р., 3ua-2020-03-02-000837-c від 20.03.20р., Акт № 02 від 20.05.20р.; втчПДВ-11333,33грн.» (а.с.113, 123).

Предметом справи № 917/465/21 є заборгованість за послуги теплопостачання, надані за жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р.,

З огляду на вказане відповідачем призначення платежу, та враховуючи існування заборгованості, підтвердженої рішенням суду у справі № 917/1232/20, суд погоджується з діями позивача щодо віднесення коштів в сумі 68000,00 грн, сплачених за платіжним дорученням № 152 від 08.04.2021, на погашення боргу, присудженого до стягнення у справі № 917/1232/20.

Таким чином, заборгованість відповідача за послуги теплопостачання, надані за жовтень 2020 р., листопад 2020 р., грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р., становить 856 189,54 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про теплопостачання сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачем (далі Закон). Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності (ст. 2 Закону).

Відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України Про теплопостачання теплопостачальні організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Цьому обов`язку кореспондує обов`язок споживачів теплової енергії визначений статтею 19 цього Закону, згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч. 6 ст. 25 Закону України Про теплопостачання).

Відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати отриманих послуг.

За умовами вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати послуги з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води відповідачу, а споживач зобов`язався проводити оплату вартості спожитої теплової енергії у визначеному порядку та строки.

Отже, позовні вимоги про стягнення 856 189,54 грн. основного боргу суд визнає обґрунтованими та задовольняє.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 20858,54 грн. інфляційних, нараховані на зобов`язання січня 2020 року за період 01.06.2020 19.03.2021, на зобов`язання лютого 2020 року за період 01.06.2020 19.03.2021, на зобов`язання березня 2020 року за період 01.06.2020 19.03.2021, на зобов`язання квітня 2020 року за період 15.05.2020 19.03.2021, на зобов`язання жовтня 2020 року за період 19.11.2020 19.03.2021, на зобов`язання листопада 2020 року за період 15.12.2020 19.03.2021, на зобов`язання грудня 2020 року за період 27.01.2021 19.03.2021;

та 9525,43 грн. - 3% річних, нараховані на зобов`язання грудня 2019 року за період 01.07.2020 24.09.2020, на зобов`язання січня 2020 року за період 01.07.2020 19.03.2021, на зобов`язання лютого 2020 року за період 01.07.2020 19.03.2021, на зобов`язання березня 2020 року за період 01.07.2020 19.03.2021, на зобов`язання квітня 2020 року за період 01.07.2020 19.03.2021, на зобов`язання жовтня 2020 року за період 19.11.2020 19.03.2021, на зобов`язання листопада 2020 року за період 15.12.2020 19.03.2021, на зобов`язання грудня 2020 року за період 27.01.2021 19.03.2021, на зобов`язання січня 2021 року за період 19.02.2021 19.03.2021, на зобов`язання лютого 2021 року за період 19.03.2021 19.03.2021); (а.с.2, 35-38).

Відповідач у відзиві посилається на те, що інфляційні нарахування за січень 2020, лютий 2020, березень 2020р. та 3% річних за грудень 2019, січень - квітень 2020 стягнуті згідно із судовим рішенням у справі № 917/1232/20.

В рішенні Господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 у справі № 917/1232/20 вказано, що в межах цієї справи позивачем були заявлені, а судом задоволені такі вимоги:

про стягнення інфляційних втрат у розмірі 7 235 грн 75 коп. на 30.06.2020 за листопад 2019 року, грудень 2019 року, січень 2020 року, лютий 2020 року, березень 2020 року

про стягнення 3% річних за жовтень, листопад, грудень 2019 року, січень, лютий, березень та квітень 2020 року за загальний період з 16.11.2019 по 30.06.2020 (а.с.26-29).

Підчас перевірки нарахування 3% річних судом встановлено, що позивач обчислив їх за період з 01.07.2020, в той час як предметом спору у справі № 917/1232/20 були вимоги про стягнення 3 % річних по 30.06.2020.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Регламентоване законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор має право вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, пені та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 905/1758/18.

Доказів повного виконання рішення суду від 10.09.2020 у справі № 917/1232/20 та доказів сплати боргу за зобов`язаннями грудня 2019, січня - квітня 2020 відповідач суду не надав.

Таким чином, позивач правомірно нарахував 3 % річних за вказаний позивачем період на існуючий борг, а заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Правильність обчислення 3 % річних, періоду прострочення та сум боргу суд перевірив.

Отже, позовні вимоги про стягнення 9525,43 грн - 3 % річних суд визнає обґрунтованими та задовольняє.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних суд зазначає таке.

При обчисленні інфляційних на зобов`язання січня 2020 року, лютого 2020 року, березня 2020 року позивач початковою датою їх нарахування вказав 01.06.2020.

Проте, в рішенні Господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 у справі № 917/1232/20 вказано, що в межах цієї справи позивачем були заявлені, а судом задоволені вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 7235 грн 75 коп. на 30.06.2020 за листопад 2019 року, грудень 2019 року, січень 2020 року, лютий 2020 року, березень 2020 року.

Таким чином, період до 30.06.2020 включено судом згідно рішення до періоду обчислення інфляційних у межах справи № 917/1232/20.

Посилання позивача в цій частині на те, що він у розрахунках до справи № 917/1232/20 заявляв інші періоди, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки рішення суду від 10.09.2020 у справі № 917/1232/20 в частині визначення періоду розрахунків інфляційних не змінено, не скасовано; виправлення описки в рішенні в цій частині судом не проводилося.

При розгляді справи № 917/465/21 суд не наділений повноваженнями змінювати обставини, викладені у рішенні від 10.09.2020 у справі № 917/1232/20, або не приймати їх при вирішенні спору.

Таким чином, у межах справи № 917/465/21 суд визнає правомірними вимоги про стягнення 18 076,92 грн інфляційних, нарахованих на зобов`язання січня 2020 року за період 01.07.2020 19.03.2021, на зобов`язання лютого 2020 року за період 01.07.2020 19.03.2021, на зобов`язання березня 2020 року за період 01.07.2020 19.03.2021, на зобов`язання квітня 2020 року за період 15.05.2020 19.03.2021, на зобов`язання жовтня 2020 року за період 19.11.2020 19.03.2021, на зобов`язання листопада 2020 року за період 15.12.2020 19.03.2021, на зобов`язання грудня 2020 року за період 27.01.2021 19.03.2021. В цій частині позов задовольняється судом.

Щодо позовних вимог про стягнення 2781,62 грн. інфляційних суд закриває провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі на сплату судового збору.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 13620,00 грн судового збору за платіжними дорученнями від 25.02.2021 р. № , № , № , № , № , № , (а.с.7-12). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено виписками від 26.02.2021 (а.с.100-105).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за розгляд майнових вимог про стягнення 886 573,51 грн належна до сплати сума судового збору становить 13298,60 грн.

Отже, позивач надмірно сплатив 321,40 грн. судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 13256 грн 88 коп.

Надмірно сплачений судовий збір в розмірі 321,40 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір, а судовий збір в розмірі 41,72 грн - на підставі п.5 ч.1 ст.7 цього Закону.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.252, 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Кременчуцького ліцею № 30 "Олімп" імені Н. М. Шевченко Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (провулок Олега Кошового, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39631; ідентифікаційний код 24826816) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, буд. 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 42225136) 856189 грн 54 коп. основного боргу за спожиту теплову енергію, 18076 грн 92 коп. - інфляційних, 9525 грн 43 коп. - 3% річних, 13256грн 88 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 2781,62 грн. інфляційних.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складання повного судового рішення: 03.06.2021.

Суддя Т. М. Безрук