ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/1379/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевська, С.В. Таран,

при секретарі судового засідання: І.М. Станковій,

за участю представників сторін:

від позивача: М.В. Гончаров

від відповідача: П.А. Гонтар

від ОСОБА_1 : не з`явився

від ОСОБА_2 : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус»

на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.02.2021 (суддя Т.Г. Пінтеліна, м.Херсон, повний текст складено 23.02.2021)

у справі № 923/1379/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус»

до відповідача Адвокатського об`єднання «Жованник і партнери»

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_1

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2

про захист ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «С Клаус» звернулося до Господарсько суду Херсонської області з позовною заявою до Адвокатського об`єднання «Жованник і партнери», в якій просило:

-визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порочить ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус» інформацію, викладену у повідомленні учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020, яке підписано адвокатом Оганяном Г.В. та адресоване ТОВ «СП «Нібулон», ТОВ «АТ Каргілл», ТОВ «Компанія «Прометей», ППО Філії АТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», ТОВ «ЄВТ Грейн», ПрАТ «Пологівський ОЕЗ», ТОВ «ПК «Дніпровський», ТОВ «Ін Фуд»;

- зобов`язати Адвокатське об`єднання «Жованник і партнери» не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду спростувати недостовірну, таку, що не відповідає дійсності, порочить ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус» інформацію, шляхом направлення на електронну пошту ТОВ «СП «Нібулон» (код ЄДР 14291113), ТОВ «АТ Каргілл» (код ЄДР 20010397), ТОВ «Компанія «Прометей» (код ЄДР 41255380), ППО Філії АТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор» (код ЄДР 38313142), ТОВ «ЄВТ Грейн» (код ЄДР 41730338), ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» (код ЄДР 00384147), ТОВ «ПК «Дніпровський» (код ЄДР 36020648), ТОВ «Ін Фуд» (код ЄДР 21852766) повідомлення із заголовком «СПРОСТУВАННЯ» про те, що інформація, яка міститься в повідомленні учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 року, за підписом адвоката Оганяна Г.В., є недостовірною.

Також позивач просив стягнути з Адвокатського об`єднання «Жованник і партнери» на користь ТОВ «С Клаус» судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що загальний зміст поширеної інформації зводиться до того, що директор ТОВ «С Клаус», маючи повноваження виконавчого органу, використовує такі повноваження з особистою корисливою метою та за допомогою злочинних схем, використовує грошові кошти ТОВ «С Клаус» виключно для задоволення власних потреб. Наслідком вчинення директором ТОВ «С Клаус» є відкриття кримінального провадження. Окрім того, потенційні контрагенти-покупці ТОВ «С Клаус» попереджаються про відсутність повноважень директора на укладення правочинів та застосовуються, фактично, погрози (попередження, застереження) щодо оскарження правочинів за підписами директора ТОВ «С Клаус» ОСОБА_1 . У вказаному повідомленні стверджується про наміри оскарження не лише значних правочинів, а усіх правочинів за підписом ОСОБА_1 . Позивач вважає, що повідомлення зазначеного змісту є поширенням недостовірної інформації відносно ТОВ «С Клаус», яка значно шкодить діловій репутації.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.12.2020 залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, та ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 11.02.2021 у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що: наявні в матеріалах справи докази свідчать про достовірність інформації, викладеної в повідомленні; позивачем не доведено факту поширення інформації саме посадовою особою відповідача адвокатом Оганяном Гайком Володимировичем, зважаючи на те, що повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 не підписано електронним цифровим підписом адвоката Оганяна Гайка Володимировича; позивачем не доведено факту порушення внаслідок поширення інформації особистих немайнових прав саме позивача, а не директора ОСОБА_1

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «С Клаус» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду скасувати, позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права; нез`ясування всіх обставин, на які позивач посилався у позовній заяві; невірну судом оцінку доказів у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- зазначаючи про достовірність інформації, викладеної у першому абзаці повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є учасниками ТОВ «С Клаус», що в сукупності володіють 50% статутного капіталу товариства, суд першої інстанції залишив поза увагою, що часткова достовірність змісту поширеної інформації не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог повністю, тоді як на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд мав процесуальну можливість задовольнити позовні вимоги частково, тобто, визнати поширену інформацію частково недостовірною (за виключенням першого абзацу повідомлення);

- стверджуючи про достовірність інформації, викладеної в четвертому абзаці повідомлення, місцевий господарський суд дійшов такого висновку виключно на повідомленні в судовому засіданні представника відповідача про те, що протягом 2019-2020 років загальні збори учасників ТОВ «С Клаус» не надавали згоди на вчинення значних правочинів; більше того, у вказаний період загальні збори взагалі не проводились та не скликалися. Разом з тим, жодні докази, які б свідчили про те, що протягом вказаного періоду загальні збори учасників не проводились, в матеріалах справи відсутні, і суд, в порушення частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, не витребував у позивача докази на підтвердження таких обставин;

- є помилковим висновок суду про те, що третій абзац повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 містить достовірну інформацію, оскільки, як зазначено судом, в ньому зазначається про наявність відкритого кримінального провадження за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191 Кримінального кодексу України. У витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який використано судом першої інстанції в якості доказу підтвердження достовірності інформації, міститься посилання на обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. В той час, як у повідомленні учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 міститься ствердна інформація про обставини вчинення директором ТОВ «С Клаус» кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та повинні бути встановлені у передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України спосіб судом та закріплені у відповідному вироку, який набрав законної сили. Крім того, всупереч статті 32 Конституції України, статті 222 Кримінального процесуального кодексу України, частини четвертої статті 296 Цивільного кодексу України, незважаючи на презумпцію невинуватості та заборону розголошення відомостей кримінального провадження, ОСОБА_2 допущено поширення інформації про вчинення директором ТОВ «С Клаус» ОСОБА_1 злочину у формі фактичних стверджень;

- висновок суду першої інстанції про те, що інформація, яка міститься в п`ятому абзаці повідомлення про те, що у випадку укладення договору з ТОВ «С Клаус» за підписом ОСОБА_1 , даний правочин буде оскаржено у судовому порядку, не містить як погрози, так і фактичних тверджень, відповідно, не може бути спростована, є необґрунтованим. На переконання скаржника, повідомлення контрагентів-покупців позивача про оскарження означених правочинів, є ствердною, оскільки містить фактичне твердження про наміри оскаржувати усі правочини за підписом ОСОБА_1 , а не лише значні правочини, що є зумисним повідомленням недостовірної інформації, свідомим намаганням викривити фактичні обставини та є спонуканням контрагентів-покупців відмовитися від будь-яких господарських правовідносин з ТОВ «С Клаус»;

- місцевий господарський суд вказав про недоведеність позивачем факту поширення інформації саме посадовою особою відповідача, зважаючи на те, що повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020, не підписано електронним цифровим підписом. Однак, виходячи із приписів статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статей 91, 96 Господарського процесуального кодексу України, створений документ у форматі Word, роздрукований, власноруч підписаний та відсканований, не є електронним документом (доказом), а є письмовим доказом, оскільки сканована копія документу фактично є ксерокопією такого документу лише з тією відмінністю, що документ скопійовано за допомогою сканеру та збережено таку копію на носії пам`яті. Тобто, повідомлення ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 є документом (письмовим доказом) таким же, як і додатки до такого повідомлення (скановані копії документів). У даному випадку направлення означеного вище повідомлення учасників та додатків до нього електронною поштою є рівнозначним направленню таких документів засобами поштового зв`язку. Таким чином, висновки суду щодо обов`язковості застосування у повідомленні учасників від 07.09.2020 такого реквізиту, як цифровий підпис, не заслуговують на увагу, оскільки таке повідомлення не є електронним документом у розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а є документом, який передано за допомогою засобів електронного зв`язку. Поряд з цим, посилання суду на судову практику, а саме, постанови Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №904/2882/18, від 24.09.2019 у справі №922/1151/18, є необґрунтованим, оскільки висновки, зроблені у зазначених судових рішеннях, не можуть бути застосовані до спірних відносин, так як необхідність застосування електронного підпису розглядається судом касаційної інстанції виключно у площині договірних правовідносин, відповідно, виникнення або припинення зобов`язань за договором на підставі певного документу, тоді як у даній справі не розглядаються договірні правовідносини, а предметом спору є поширення ОСОБА_2 недостовірної інформації шляхом направлення контрагентам позивача сканованих документів засобами електронного зв`язку;

- твердження суду першої інстанції про те, що інформацію поширено ОСОБА_2 від імені та в інтересах засновників ТОВ «С Клаус» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які не мають процесуального статусу у даній справі, є помилковими з огляду на той факт, що відповідачем у справах даної категорії є особа, яка поширила недостовірну інформацію, а не особа, в інтересах якої або від імені якої поширено недостовірну інформацію. Відтак, позивач вважає, що відповідачем у даній справі має бути саме Адвокатське об`єднання «Жованник і партнери», оскільки ОСОБА_2 , яким допущено поширення недостовірної інформації при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, є службовою особою, яка працює в Адвокатському об`єднанні «Жованник і партнери», та, крім того, відповідач та ОСОБА_2 у судовому засіданні визнали належність ОСОБА_2 поштових скриньок, з яких відправлено повідомлення учасників. Також вказаний висновок суду без дослідження умов договорів про надання правничої допомоги є передчасним, оскільки не виключається, що засновники ТОВ «С Клаус» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 взагалі можуть бути необізнаними щодо направлення ОСОБА_2 повідомлення ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020;

- посилання суду на те, як на підставу для відмови в позові, що позивач, надіславши ТОВ «СП «Нібулон» лист від 21.09.2020 №21-09/2020, скористався своїм правом на відповідь, у зв`язку з чим вичерпав можливість захисту порушеного права у вигляді спростування інформації, є таким, що не відповідає положенням статті 277 Цивільного кодексу України. До того ж, суд помилково кваліфікував вказаний лист в якості використання свого права на відповідь, оскільки повідомлення ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 спрямовано, крім ТОВ «СП «Нібулон», ще 7 контрагентам;

- суд вказав, що оскаржувана інформація має негативний характер саме по відношенню до ОСОБА_1 , а не до ТОВ «С Клаус» як юридичної особи, проте ОСОБА_2 поширено недостовірну інформацію саме контрагентам ТОВ «С Клаус», які тривалий час є покупцями сільськогосподарської продукції та з якими ТОВ «С Клаус» має сталі господарські взаємовідносини, з метою створення викривленого уявлення у контрагентів саме про ТОВ «С Клаус» як юридичної особи з дефектами цивільної дієздатності, з якою ризиковано укладати будь-які правочини, а не ОСОБА_1 як ненадійного ділового партнера.

Також скаржник просив стягнути судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги у сумі 6 306,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу, які понесені відповідачем у сумі 10 000,00грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 08.06.2020 за №08-06/20; актом прийому-передачі робіт (надання послуг) від 09.03.2021 за договором про надання правничої допомоги від 08.06.2020 за №08-06/20; квитанцією про оплату правничої допомоги.

При зверненні з апеляційною скаргою ТОВ «С Клаус» одночасно було заявлено клопотання про здійснення розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду. У вказаному клопотанні скаржник просив доручити проведення судового засідання в режимі відеоконференції: Господарському суду Херсонської області (м.Херсон, вул.Театральна (вул.Горького), 18, або Херсонському окружному адміністративному суду (м.Херсон, вул.Філатова, 29), або Херсонському апеляційному суду (м.Херсон, вул.295 Херсонської стрілецької дивізії, 1а), або Херсонському міському суду Херсонської області (м.Херсон, вул.Маяковського, 6/29).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «С Клаус» на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.02.2021 у справі №923/1379/20; встановлено учасникам справи строк до 05.04.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу; роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 05.04.2021 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань. Також у вказаній ухвалі суду зазначено, що клопотання про здійснення розгляду апеляційної скарги в режимі відеоконференції буде розглянуто при вирішенні питання при призначенні справи до розгляду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 розгляд справи №923/1379/20 призначено на 27.04.2021 о 12:00; відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «С Клаус» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеному на 27.04.2021 о 12 год 00 хв., у зв`язку з резервуванням залу судових засідань, обладнаного системою відеоконференцзв`язку, для проведення судових засідань у зазначених у клопотанні скаржника судах на вказану дату та на вказаний час.

05.04.2021 Адвокатським об`єднанням «Жованник і партнери» на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду направлено відзив на апеляційну скаргу, який надійшов до суду апеляційної інстанції 07.04.2021. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідачем зазначено, що:

- оскільки повідомлення ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 не підписано електронним цифровим підписом адвоката Оганяна Гайка Володимировича, в той час як електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який підтверджує ідентифікацію особи, яка його створила, а тому факт поширення інформації саме посадовою особою відповідача не може вважатись встановленим;

- в повідомленні учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 не йде мова про визнання ОСОБА_6 винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а лише зазначено про наявність відкритого кримінального провадження, що відповідає дійсності та про що свідчить наявний в матеріалах справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.07.2020, та, крім того, інформація, що міститься у вказаному витягу, не становить таємницю досудового розслідування, а тому посилання апелянта на положення статті 222 Кримінального процесуального кодексу України є безпідставними;

- з огляду на положення частини другої статті 74 Господарського процесуального кодексу України тягар доказування прийняття загальними зборами ТОВ «С Клаус» рішення про надання згоди на вчинення значних правочинів лежить саме на позивачеві. Також, на переконання відповідача, вказані обставини повинні підтверджувати/спростовувати належні відповідачі за вказаним позовом, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а не Адвокатське об`єднання «Жованник і партнери»;

- вимога позивача спростувати відомості про те, що у випадку укладення договору з ТОВ «С Клаус» за підписом ОСОБА_6 , даний правочин буде оскаржено у судовому порядку, є такою, що не узгоджується з основними засадами та принципами судочинства, гарантованими Конституцією України та процесуальними кодексами. Разом з тим, твердження про майбутнє оскарження договорів в судовому порядку в разі порушення процедури їх укладення не має нічого спільного з погрозою, що є видом психологічного насильства, залякування, обіцянкою заподіяти кому-небудь шкоду;

- навіть за умови доведеності факту поширення інформації саме посадовою особою відповідача, то належними відповідачами у справі повинні бути особи, від імені яких та в інтересах яких діяла посадова особа відповідача, а саме: засновники ТОВ «С Клаус» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- з урахуванням неналежного відповідача у даному спорі, ця справа не належить до юрисдикції господарського суду;

- твердження суду про те, що відповідач вже скористався своїм правом на відповідь, не стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, як зазначає апелянт, тому що суд лише констатував вказану обставину;

- належним позивачем у даному спорі має бути саме ОСОБА_6 , оскільки інформація в листі засновників, яка, на думку позивача, носить негативний характер, стосується безпосередньо його діяльності;

- позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доведення адвокатом АО «Жованник і партнери» Оганяном Гайком Володимировичем інформації, яку позивач просить спростувати, до відома всіх тих осіб, що зазначені в позові;

- виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти, складність справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлена позивачем вимога відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, не підлягає задоволенню.

22.04.2021 представником ТОВ «С Клаус» - адвокатом Гончаровим Михайлом Васильовичем надіслано на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке надійшло до суду апеляційної інстанції 23.04.2021 (вх.№1295/21/Д3 від 23.04.2021), в якому просив:

1) відкласти розгляд справи №923/1379/20 на іншу дату; 2) забезпечити проведення наступного судового засідання у справі №923/1379/20 у режимі відеоконференції та визначити суд, відповідальний за проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В обґрунтування заявленого клопотання представник ТОВ «С-Клаус» послався на те, що представник не має можливості прибути до м.Одеси в судове засідання, призначене на 27.04.2021, у зв`язку з віддаленістю місця проведення судового засідання та зважаючи на карантинні обмеження.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус» - адвоката Гончарова Михайла Васильовича про відкладення розгляду справи №923/1379/20 і проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції задоволено; з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, постановлено розглянути апеляційну скаргу ТОВ «С Клаус» на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.02.2021 у справі № 923/1379/20 у розумний строк; розгляд апеляційної скарги відкладено на 25.05.2021 об 11:00 год.; повідомлено учасників справи про те, що судове засідання у справі № 923/1379/20 відбудеться 25.05.2021 об 11:00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду (м.Одеса, пр-т Шевченка, 29), в залі судових засідань №6, в режимі відеоконференції; доручено Херсонському міському суду Херсонської області (м.Херсон, вул.Маяковського, 6/29) забезпечити проведення судового засідання у справі №923/1379/20, розгляд якої відбудеться 25.05.2021 об 11:00 год., в режимі відеоконференції в приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області.

19.05.2021 представником ТОВ «С Клаус» - адвокатом Гончаровим Михайлом Васильовичем надіслано на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке надійшло до суду апеляційної інстанції 24.05.2021 (вх.№1295/21/Д4 від 24.05.2021), в якому просив:

1) відкласти розгляд справи №923/1379/20 на іншу дату; 2) забезпечити проведення наступного судового засідання у справі №923/1379/20 у режимі відеоконференції та визначити суд, відповідальний за проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В обґрунтування заявленого клопотання представник ТОВ «С-Клаус» - адвокат Гончаров Михайлов Васильович послався на те, що 25.05.2021 перебуватиме у відрядженні у смт.Горностаївка Херсонської області та прийматиме участь в судовому засіданні у справі №655/747/19, що розглядається Горностаївським районним судом Херсонської області, в підтвердження чого надано роздруківку з сайту «Судова влада» та роздруківку ухвали Горностаївського районного суду Херсонської області від 08.04.2021 у справі №655/747/19. У зв`язку зі збігом судових справ та зважаючи на карантинні обмеження, представник ТОВ «С Клаус» зазначив про неможливість прибути в призначене в режимі відеоконференції судове засідання апеляційної інстанції 25.05.2021 на 11:00 год., у зв`язку з чим просив відкласти судове засідання у даній справі на іншу дату.

В судове засідання апеляційної інстанції, яке відбулось 25.05.2021 в режимі відеоконференції на базі Херсонського міського суду Херсонської області, з`явилися: представник відповідача П.А. Гонтар та третя особа: ОСОБА_2 .

Розглянувши в судовому засіданні 25.05.2021 клопотання скаржника про відкладення розгляду справи на іншу дату, судова колегія, врахувавши, приписи частини першої статті 216 Господарського процесуального кодексу України , пункту 2 частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, а також той факт, що представник скаржника належним чином повідомлений про судове засідання, проте повторно не з`явився в судове засідання апеляційної інстанції, протокольною ухвалою відхилила клопотання скаржника про відкладення розгляду справи та ухвалено розглядати справу за відсутності представника апелянта.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи в судовому засіданні 25.05.2021 оголошено перерву до 07.06.2021 о 15:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 повідомлено ТОВ «С Клаус» та третю особу без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_1 про те, що судове засідання у справі № 923/1379/20 відбудеться 07.06.2021 о 15:00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду (м.Одеса, пр-т Шевченка, 29), зал судових засідань №6; клопотання представника ТОВ «С Клаус» - адвоката Гончарова Михайла Васильовича про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції задоволено; доручено Херсонському міському суду Херсонської області (м.Херсон, вул.Маяковського, 6/29) забезпечити проведення судового засідання у справі №923/1379/20, розгляд якої відбудеться 07.06.2021 о 15:00 год., в режимі відеоконференції в приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області.

01.06.2021 на електронну пошту суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення ОСОБА_2 (вх. 1295/21/Д5 від 01.06.2021), в яких останнім надано додаткові пояснення стосовно наступного:

- заперечуючи стосовно того, що витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000264 може знаходитись лише у учасників даної справи, ОСОБА_2 зазначено, що на даний час між ТОВ «С Клаус», ТОВ «Бургунське», ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 наявний корпоративний спір, в результаті чого відкрито декілька кримінальних проваджень. Крім того, на сьогоднішній день у провадженні судів, окрім даної справи, знаходиться 13 судових справ (третьою особою наведено їх перелік). Представниками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у даних справах виступають два адвоката: ОСОБА_2 та ОСОБА_8 . Будь-яка особа, яка є учасником вищезазначених справ, має право знайомитися з матеріалами справи, підключатися до підсистеми «Електронний суд», а, отже, має доступ до документів;

- з розвитком Інтернету традиційні підписи перестали бути засобом віддаленої ідентифікації. За своєю суттю підпис слугує підтвердженням трьох важливих елементів: особи підписувача; факту доступності документа підписувача; наміру підписувача прийняти зміст документа (те ж, що і «відповідальність особи за зміст документа»). За українським законодавством кваліфікований електронний підпис є повним еквівалентом традиційного підпису. Наявність такого підпису однозначно підтверджує особу підписувача, якщо підпис не було викрадено чи іншим чином скомпрометовано. Враховуючи викладене та з посиланням на висновки щодо застосування норм, визначених частиною першою статті 5, частинами першою та другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», викладені в постановах Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №922/788/19, від 11.06.2019 у справі №9901/43/19, ОСОБА_2 зазначив про те, що роздруківка електронного листування, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не може бути належним та допустимим доказом. В даному випадку необхідно керуватися вимогою закону про обов`язковість накладення кваліфікованого електронного підпису в контексті визначення документа оригінальним (таким, що містить обов`язкові реквізити документа) та ідентифікації особи відправника. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях позивача про те, що належність поштових скриньок певній особі підтверджує складення нею документа та його відправлення саме цією особою в разі відсутності на ньому кваліфікованого електронного підпису;

- позивач в будь-якому випадку неналежно визначився з особою, яка повинна відповідати за вказаним позовом, оскільки: 1) якщо виходити із наявності відносин представництва між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , то за умови доведеності факту відправлення повідомлення адвокатом Оганяном Г.В. (що позивачем не доведено), належним відповідачем у даній справі є особи, від імені яких відправлено повідомлення учасників ТОВ «С Клаус», а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; 2) якщо виходити з відсутності відносин представництва між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , як стверджує апелянт в апеляційній скарзі, то відповідно і Адвокатське об`єднання «Жованник і партнери» за відсутності факту виконання ОСОБА_2 посадових (службових) обов`язків, які повинні витікати з договору про надання правової допомоги, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Жованник і партнери» і ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , не може відповідати за вказаним позовом.

02.06.2021 на електронну пошту суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення від представника Адвокатського об`єднання «Жованник і партнери» (вх.№1295/21/Д6 від 02.06.2021), в яких додатково в обґрунтування заперечень проти задоволення апеляційної скарги зазначено наступне:

- у даній справі позивач просить спростувати в судовому порядку факт наявності порушеного кримінального провадження, а також факт самої події кримінального правопорушення, яка викладена у витязі з ЄРДР і за своїм змістом відповідає другому абзацу повідомлення учасників/засновників ТОВ «С Клаус» для подальшого використання вказаного рішення суду у кримінальному провадженні, а не для ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача;

- у даній справі наявний «дефект» позивача, оскільки поширена інформація не стосується ТОВ «С Клаус», а стосується безпосередньо ОСОБА_1 , оскільки інформація в листі засновників стосується безпосередньо його діяльності, за наслідками якої розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні;

- у даній справі наявний «дефект» відповідача з огляду на те, що: повідомлення учасників/засновників ТОВ «С Клаус» не було поширене посадовою особою відповідача адвокатом Адвокатського об`єднання «Жованник і партнери» Оганяном Г.В., в той час як обов`язок доведення факту поширення інформації саме відповідачем покладається на позивача; якщо виходити із наявності відносин представництва між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , то за умови доведеності факту відправлення повідомлення адвокатом Оганяном Г.В. (що позивачем не доведено), належним відповідачем у даній справі є особи, від імені яких відправлено повідомлення учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус», а саме, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; якщо виходити з відсутності відносин представництва між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , як стверджує апелянт в апеляційній скарзі, то відповідно і Адвокатське об`єднання «Жованник і партнери» за відсутності факту виконання ОСОБА_2 посадових (службових) обов`язків, які повинні витікати з договору про надання правової допомоги, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Жованник і партнери» і ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , не може відповідати за вказаним позовом;

- у даній справі відсутній «дефект» поширеної інформації, про що детально викладено у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 07.06.2021 представник скаржника підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, а рішення суду скасувати. Представник відповідача та ОСОБА_2 просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте не скористався своїм правом участі в судових засіданнях апеляційної інстанції.

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Як зазначено позивачем, адвокатом АО «Жованник і партнери» Оганяном Г.В. від імені та в інтересах засновників ТОВ «С Клаус» Лохматова Є.В. та ОСОБА_5 на адресу ТОВ «СП «Нібулон», ТОВ «АТ Каргілл», ТОВ «Компанія «Прометей», ППО Філії АТ «ДПЗКУ «Миколаївський портовий елеватор», ТОВ «ЄВТ Грейн», ПрАТ «Пологівський ОЕЗ», ТОВ «ПК «Дніпровський», ТОВ «Ін Фуд» направлено повідомлення наступного змісту:

« ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є учасниками товариства з обмеженою відповідальністю «С КЛАУС» (код за ), що в сукупності володіють 50% статутного капіталу товариства.

Даним листом повідомляємо, що директор товариства з обмеженою відповідальністю «С КЛАУС» (код за ) ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора ТОВ «С КЛАУС», здійснюючи згідно Статуту управління поточною діяльністю Товариства, будучи наділеним організаційно-розпорядчими функціями та зобов`язаним діяти добросовісно і розумно в інтересах Товариства, зловживаючи своїми повноваженнями, починаючи з 2018 року по теперішній час, діючи умисно, з корисливих мотивів, привласнив, тобто незаконно, безоплатно, з використання різних злочинних схем та способів обернув на власну користь частину врожаю, зібраного в 2018-2020рр., дивіденди від продажу якого мали одержати учасники ТОВ «С КЛАУС».

За фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, відкрито кримінальне провадження.

Починаючи з 2018 року виконавчий орган товариства з обмеженою відповідальністю «С КЛАУС» (код за ) ОСОБА_1 не уповноважений учасниками товариства на вчинення товариством будь-яких значних правочинів, у яких вартість майна, робіт або послуг, що є предметом таких правочинів, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу до дати укладення будь-якого правочину.

З огляду на вищевикладене, звертаємо ОСОБА_9 увагу, що у випадку укладення договору з ТОВ «С КЛАУС» за підписом ОСОБА_1 , даний правочин буде оскаржено у судовому порядку».

При цьому, до вказаного повідомлення додано: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копії ордерів на надання правової допомоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , копія витягу з ЄРДР.

Позивач, вважаючи вищевказану інформацію недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ТОВ «С Клаус», звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Положеннями статті 94 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про інформацію», приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 200 Цивільного кодексу України, під інформацією розуміються будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами першою та другою статті 7 Закону України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до статті 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є зокрема, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Положеннями частини першої статті 91 Цивільного кодексу України в контексті зі статтею 277 Цивільного кодексу України передбачено, що право на спростування недостовірної інформації належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, яка порушує право на ділову репутацію юридичної особи.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною необхідно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Тобто, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Таким чином, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини сьомої статті 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань учасниками/засновниками ТОВ «С Клаус» є: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Кожному із засновників належить частка, що дорівнює 25% статутного капіталу.

Таким чином, перший абзац спірного повідомлення містить в собі достовірну інформацію.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.07.2020 вбачається, що в провадженні ГУ НП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження №0000264, з правовою кваліфікацією ч.3 ст.191 КК України, розпочате відносно ОСОБА_1 . При цьому, у вказаному витягу міститься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: « У період 2018-2020 років ОСОБА_1 займаючи посаду директора ТОВ «С Клаус», зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам підприємства та його засновників, неодноразово привласнював грошові кошти, отримані від продажу врожаю, чим завдав значної матеріальної шкоди ТОВ «С Клаус» та його засновникам».

Таким чином, другий і третій абзац повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 містять достовірну інформацію про наявність відкритого кримінального провадження за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, проте в другому абзаці не зазначено, що перелічені дії директора ОСОБА_1 можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не є вже встановленими.

Пунктом 12.1. статуту ТОВ «С Клаус», затвердженого рішенням загальних зборів учасників, оформленого протоколом від 15.11.2018 за №15-11/18, передбачено, що рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства станом на кінець попереднього кварталу, приймається виключно загальними зборами учасників. Відповідно до пункту 12.2. статуту ТОВ «С Клаус» значними правочинами визнаються правочини Товариства залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв. Значними правочинами є правочинами Товариства, вартість предмета яких перевищує 5000000,00грн. Згідно із пунктом 12.3. статуту ТОВ «С Клаус» рішення про надання згоди на вчинення значних правочинів приймаються загальними зборами учасників. Пунктом 12.10 статуту визначено, що значний правочин, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки Товариства лише у разі подальшого схвалення правочину Товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення.

Натомість в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б свідчили про те, що протягом 2018 2020 років загальні збори учасників ТОВ «С Клаус» надавали згоду директору цього товариства ОСОБА_1 на вчинення значних правочинів.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що протягом 2019-2020 років загальні збори учасників ТОВ «С Клаус» не надавали згоди на вчинення значних правочинів, більше того у вказаний період загальні збори взагалі не проводилися та не скликалися. Таким чином, інформація, викладена в абзаці четвертому повідомлення, на думку представника відповідача, також є достовірною. Представник позивача в судовому засіданні проти вказаних доводів не заперечував, зазначивши лише те, що позивачем було обрано спосіб захисту шляхом спростування всієї інформації, що міститься в повідомленні учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 без виокремлення окремих її абзаців.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обов`язок доведення обставин справи належним та допустимими доказами покладається на сторони.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених вимог і на підставі доказів, а збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду.

Отже, за відсутності в матеріалах справи доказів проведення загальних зборів, якими надано ОСОБА_1 згоду на вчинення значних правочинів за вищевказаний період, суд апеляційної інстанції вважає, що четвертий абзац повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 містить достовірну інформацію.

Інформація, яка міститься в п`ятому абзаці повідомлення про те, що у випадку укладення договору з ТОВ «С КЛАУС» за підписом ОСОБА_1 , даний правочин буде оскаржено у судовому порядку (тобто твердження про майбутнє оскарження договорів в судовому порядку у разі порушення процедури їх укладення), не містить як погрози, так і фактичних тверджень та не може бути спростована, тоді як вимога позивача спростувати відомості, про те, що у випадку укладення договору з ТОВ «С КЛАУС» за підписом ОСОБА_6 , даний правочин буде оскаржено у судовому порядку є такою, що не узгоджується з основними засадами та принципами судочинства, гарантованими Конституцією України та процесуальними кодексами.

Крім того, позивачем не доведено факту поширення інформації саме посадовою особою відповідача, оскільки повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 не підписано кваліфікованим електронним підписом адвоката Оганяна Г.В., з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили; автор електронного документа - фізична або юридична особа, яка створила електронний документ.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Частиною першою та другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Таким чином, відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Оцінюючи роздруковане повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020, суд апеляційної інстанції звертається до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18, від 24.09.2019 у справі №922/1151/18, від 28.12.2019 у справі №922/788/19, відповідно до яких роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Вищенаведеним спростовуються доводи апелянта про те, що створений документ у форматі Word, роздрукований, власноруч підписаний та відсканований, не є електронним документом (доказом), а є письмовим доказом.

Є необгрунтованими доводи скаржника про безпідставність посилання судом першої інстанції на судову практику, а саме, постанови Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №904/2882/18, від 24.09.2019, оскільки висновки, наведені Верховним Судом у вказаних справах, стосуються правильності застосування положень Господарського процесуального кодексу України стосовно належності та допустимості електронних доказів за відсутності електронного підпису, а характер правовідносин, які виникли між сторонами, та предмет спору, має другорядне значення.

Таким чином, законодавцем закріплено обов`язковість накладення електронного підпису на електронний документ з метою ідентифікації автора. Відправлення з електронної пошти особи документів без накладення кваліфікованого електронного підпису не може свідчити про те, що відправником цього документа є саме власник електронної пошти (у даному випадку ОСОБА_2 ).

Підсумовуючи викладене судова колегія зазначає, що оскільки повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 не підписано електронним підписом адвоката Оганяна Г.В., в той час як електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який підтверджує ідентифікацію особи, яка його створила, то факт поширення інформації саме посадовою особою відповідача не може вважатись встановленим.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи урегульовані статтею 237 Цивільного кодексу України та приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відносини представництва, а також долучені до повідомлення учасників ТОВ «С Клаус» від 07.09.2020 копії ордерів на надання правової допомоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , навіть за умови доведеності факту поширення інформації саме посадовою особою відповідача ОСОБА_2 (що у даній справі позивачем не доведено), належним відповідачем у справі повинні бути особи, від імені яких та в інтересах яких діяв ОСОБА_2 , а саме, засновники ТОВ «С Клаус» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тоді як за змістом статей 48, 162 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі, і при розгляді справи суд має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Стосовно порушення прав та законних інтересів позивача судова колегія зазначає, що приймаючи до уваги лист за підписом директора ТОВ «С Клаус» від 21.09.2020 №21-09/2020, адресованого ТОВ «СП «Нібулон», в якому зазначено про те, що повідомлення від учасників ТОВ «С Клаус» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 направлено виключно на скомпрометування дій директора ОСОБА_1 перед контрагентами, а також враховуючи те, що інформацію направлено саме контрагентам ТОВ «С Клаус», наслідком поширення якої є припинення співпраці деяких контрагентів з ТОВ «С Клаус» (наприклад, ППО Філії АТ «ДПЗКУ», про що свідчить лист від 27.10.2020 №27/10), оскаржувана інформація має негативний характер як по відношенню до ОСОБА_6 , так і до ТОВ «С Клаус».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Господарського суду Херсонської області від 11.02.2021 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються. З цих же підстав не відшкодовуються заявлені скаржником витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 11.02.2021 у справі №923/1379/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.06.2021.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран