Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/311/21

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Шніт А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро"

про стягнення 30 733,88 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро" про стягнення 30 733,88грн, із яких 15 097,27грн пені, 3 580,80грн 3% річних, 12 055,81грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №47/19/61 від 25.04.2019 в частині оплати отриманого товару.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.509, 525, 625, 627, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.193, 202 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 29.03.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; задовольнити клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

19.04.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с.46-52), а також заяву про залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Хорошівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.54-62).

Ухвалою суду від 23.04.2021 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "ТВК-Агро" про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Хорошівського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

25.04.2019 між Дочірнім підприємством "Тетіївська агропромислова компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро" (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу № 47/19/61 (далі - договір) (а.с.13-18).

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ (а.с. 11) Товариство з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" (позивач), яке знаходиться за адресою: вул. Соборна, ,буд. 3, м. Тетіїв, Тетіївський район, Київська область, 09800; ідентифікаційний код 38953469 є правонаступником Дочірнього підприємства "Тетіївська агропромислова компанія".

У зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ «ТВК-АГРО» взятого на себе грошового зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору купівлі-продажу №47/19/61 від 25.04.2019, 29.05.2020 ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО» звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ «ТВК-АГРО» суми заборгованості, штрафні санкції (пеня та штраф) та 3%-річних за період із 31.10.2019 по 05.04.2020 згідно договору купівлі-продажу №47/19/61 від 25.04.2019.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.11.2020 у справі №906/625/20, позов ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО» задоволено частково, стягнуто із ТОВ «ТВК-АГРО» на користь ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО»:

1) основну заборгованість у розмірі 136 533,90грн згідно договору купівлі-продажу №47/19/61 від 25.04.2019;

2) 50 278,13грн пені нарахованої:

- на заборгованість у розмірі 450 680,45грн в період з 31.10.2019 по 30.11.2019 у сумі 11 865,86грн;

- на заборгованість у розмірі 452 980,13грн в період з 01.12.2019 по 05.04.2020 у сумі 38 412,27грн;

3) 5 866,91грн 3% річних, нарахованих:

- на заборгованість у розмірі 450 680,45грн в період з 31.10.2019 по 30.11.2019 у сумі 1 148,31грн;

- на заборгованість у розмірі 452 980,13грн в період з 01.12.2019 по 05.04.2020 у сумі 4 718,60грн.

4) 20% штрафу у сумі 98 424,56грн.

В задоволенні вимоги про стягнення 519,45грн 3% річних, 108,13грн пені та 217 738,22грн 30% річних за користування товарним кредитом судом відмовлено.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 17.11.2020 набрало законної сили 16.12.2020. На примусове виконання рішення суду 28.12.2020 видано наказ (а.с.25).

На виконання рішення суду ТОВ "ТВК-АГРО" 10.03.2021 сплачено заборгованість у повному розмірі (а.с.27), що підтверджується також постановою про закінчення виконавчого провадження від 11.03.2021 у ВП№64342338 (а.с.28).

Несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання з оплати отриманого на підставі договору купівлі-продажу №47/19/61 від 25.04.2019 товару стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що у справі №906/625/20 позивач не подавав заяв про забезпечення позову. Крім того зазначив, що 03.02.2020 державним виконавцем Хорошівського ВДВС накладено арешт на кошти боржника за наказом №906/625/20, а згідно листа АТ "КредитБанк" банк повернув Хорошівському ВДВС платіжні вимоги без виконання у зв`язку з порушенням Хорошівським ВДВС порядку їх заповнення. На підставі вищенаведеного вважає позовні вимоги надуманими та безпідставними.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору купівлі-продажу №47/19/61 від 25.04.2019.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу №47/19/61 від 25.04.2019 не визнано недійсним, його умови є обов`язковими для виконання сторонами, а наслідком їх недотримання є відповідальність сторони.

Згідно із ч. 4 ст. 75 Господарсько-процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що у рішенні Господарського суду Житомирської області від 17.11.2020 у справі №906/625/20, яке набрало законної сили 16.12.2020, встановлено обставини неналежного виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №47/19/61 від 25.04.2019, вказані обставини не потребують доказування під час розгляду справи №906/311/21.

Згідно статей 230, 231 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За приписами частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 12.2. договору за порушення строків виконання зобов`язання за цим Договором сторона, яка допустила прострочення, сплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла в період, за який вона сплачується, нарахованої на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочення.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок пені, суд вважає його арифметично вірним, а вимогу про стягнення 15 097,27грн пені, нарахованої на заборгованість у розмірі 136 533,90грн в період з 24.04.2020 по 09.03.2021, такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції та нараховані три проценти річних.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та вважає його обґрунтованим, а тому задовольняє вимогу про стягнення з відповідача 3 580,80грн 3% річних, нарахованих на заборгованість у розмірі 136 533,90грн в період з 24.04.2020 по 09.03.2021.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Розмір інфляційних втрат обрахований позивачем з урахуванням правової позиції, викладеної Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 від 26.06.2020. Згідно даного висновку Верховного Суду, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат за період з листопада 2019 року по лютий 2021 року на суму боргу з урахуванням її інфляційного збільшення за кожен попередній період прострочення.

Суд вважає дану вимогу позивача обґрунтованою, а тому задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 12 055,81грн інфляційних втрат за період з листопада 2019 року по лютий 2021 року.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності позовних вимог є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування, а тому не бере до уваги твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Зважаючи на докази, які містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 30 733,88грн, з яких: 15 097,27грн пені, 3 580,80грн 3% річних, 12 055,81грн інфляційних втрат.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Пунктом 2 частини 1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро" (12122, Житомирська обл., Хорошівський район, с.Рижани, вул.Заводська, буд.1, ідентифікаційний код 35622584) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ Агро" (09800, Київська обл., Тетіївський район, м.Тетіїв, вул.Соборна, буд. 3, ідентифікаційний код 38953469):

- 15 097,27грн пені;

- 3 580,80грн 3 % річних;

- 12 055,81грн інфляційних втрат;

- 2 270,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - ТОВ "НОР-ЕСТ Агро" (рек. з пов.) та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2

3 - на електронну пошту представника ТОВ "НОР-ЕСТ Агро": ІНФОРМАЦІЯ_1

4 - відповідачу (рек. з пов.) та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_3

ІНФОРМАЦІЯ_4