ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3125/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від скаржника: Коробов І.В., виписка зЄДР №б/н від 20.04.2021 р., представник;

від позивача: Підлужний В.М., ордер серії АЕ №1069396 від 14.05.2021 р., адвокат;

від відповідача-1: Сокол І.В., довіреність №7/10-3780 від 21.12.2018 р., представник;

відповідач-3 не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськавтопарк", м.Дніпро

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року (суддя Красота О.І.) у справі № 904/3125/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Литвякова Віктора Леонтійовича, м.Дніпро

до відповідача-1 Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, м.Дніпро

відповідача 2: Комунального підприємства "Міськавтопарк", м.Дніпро

відповідача 3: Фізичної особи-підприємця Никоненко Олега Івановича, м.Дніпро

про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 587 від 30.11.2016 року, визнання недійсним договору №288 ОП від 10.08.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець Литвяков Віктор Леонтійович звернувся до відповідачів- Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Комунального підприємства "Міськавтопарк", Фізичної особи-підприємця Никоненко Олега Івановича із позовом про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 587 від 30.11.2016р. "Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м.Дніпрі" (з урахуванням змін та доповнень) в частині затвердження в Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м.Дніпрі майданчика для паркування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнання недійсним договору №288 ОП від 10.08.2018 «Про організацію та експлуатацію майданчика для пракування», укладеного між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" та Фізичною особою-підприємцем Никоненко Олегом Івановичем.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року у справі № 904/3125/19 позов задоволено повністю.

Суд визнав незаконним та скасував рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №587 від 30.11.2016р. "Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м.Дніпрі" (з урахуванням змін та доповнень) в частині затвердження в Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м.Дніпрі майданчика для паркування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Суд визнав недійсним Договір №288 ОП від 10.08.2018р. укладений між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" та Фізичною особою-підприємцем Никоненко Олегом Івановичем.

Суд стягнув з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Литвякова Віктора Леонтійовича, судовий збір в розмірі 3 842,00 грн. та 18 086,40 грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 2- Комунальне підприємство "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року у справі № 904/3125/19 і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував статус спірного нерухомого майна у контексті його виникнення, оскільки позивач здійснив самочинне будівництво на спірній земельній ділянці, а тому реєстрація права власності за позивачем на самочинне будівництво не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

Апелянт вважає, що оспорюване рішення не стосується позивача, оскільки в ньому не ідентифіковано майно позивача, а висновок експерта щодо накладання земельних ділянок, на яких знаходиться майно позивача, та земельної ділянки, наданої в оренду відповідачу 3, є неналежним доказом.

Крім того, апелянт також посилається на те, що судом порушено норми процесуального права, оскільки справа розглянута судом неналежної підсудності.

На думку апелянта, даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що також зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/3825/18.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Міськавтопарк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року у справі № 904/3125/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 17.05.2021 року о 09:30.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2021 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.06.2021 рік.

Позивачем - Фізичною особою-підприємцем Литвяковим Віктором Леонтійовичем надано відзив на апеляційну скаргу відповідача-2, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено правомірність набуття позивачем права власності на об`єкт нерухомого майна, та надана належна оцінка усім доказам по справі. Просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач-1 - Виконавчий комітет Дніпровської міської ради надав письмові пояснення, в яких посилається на не повне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права,а тому просив суд рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта та відповідача 1 підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати та відмовити у позові.

Відповідач 3 -фізична особа-підприємець Никоненко О.І. в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, наданими йому процесуальними правами не скористався та не направив суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги,просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, відповідача-1, відповідача-2, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-III категорії складності від 16 вересня 2016 року №ДП 53 щодо реконструкції будівель та споруд автостояночного комплексу загальною площею 959,3 кв.м. по АДРЕСА_2 вищезазначений об`єкт введено в експлуатацію (а.с.33-37 т.1).

29 вересня 2016 право власності на об`єкт нерухомості у вигляді будівель та споруд автостояночного комплексу по АДРЕСА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за ОСОБА_1 (а.с.38 т.1).

09 жовтня 2017 між ОСОБА_1 (Продавець) та Литвяковим Віктором Леонідовичем (Покупець, Позивач) укладено Договір купівлі-продажу Ѕ частки будівель та споруд автостояночного комплексу АДРЕСА_2 (а.с.39-40 т.1).

10 жовтня 2017 між ОСОБА_1 (Продавець) та Литвяковим Віктором Леонідовичем (Покупець, Позивач) укладено Договір купівлі-продажу щодо іншої Ѕ частки будівель та споруд автостояночного комплексу АДРЕСА_2 (а.с.42-43 т.1).

Отже, Позивач є одноосібним власником будівель та споруд автостояночного комплексу АДРЕСА_2 (м. Дніпро).

Після набуття права власності на вищевказане майно Позивач неодноразово звертався до міського голови з клопотаннями, а саме: 12.10.2017, 03.04.2018, 15.02.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 по фактичному розміщенню автостояночного комплексу. Проте жодної відповіді Позивач не отримав.

30.11.2016 Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради прийняте рішення №587 «Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі", в якому був зазначений майданчик розташований за адресою: АДРЕСА_1 на 72 місця для паркування, загальною площею 828 кв. м. та режимом роботи з 20-00 до 8-00 щоденно (а.с.49-78 т.1).

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 398 «Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпро», в Переліку до рішення також зазначено майданчик розташований за адресою: АДРЕСА_1 на 110 місць для паркування, загальною площею 1265 кв. м. та режимом роботи з 20-00 до 8-00 щоденно (а.с.79-83 т.1).

10 серпня 2018 року між КП «МІСЬКАВТОПАРК» Дніпровської міської ради та фізичною особою-підприємцем Никоненко Олегом Івановичем укладений договір №288 ОП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування», предметом якого є передача у користування за плату майданчика для паркування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, площа майданчика: 828 кв. м., кількість машино-місць: 72, кількість пільгових місць: 7, дні роботи: щоденно, час роботи: з 20-00 до 08-00 (а.с.84-87 т.1).

Звертаючись до відповідачів із позовом, позивач - ФОП Литвяков В.Л. посилався на те, що оскаржуване рішення та укладений на його підставі договір оренди, прийнято з грубим порушенням норм цивільного законодавства та порушує його права власника нерухомого майна, оскільки фактично передає в оренду об`єкт, який вже перебуває у правомірному користуванні позивача і на якому знаходиться належне позивачу нерухоме майно.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 587 від 30.11.2016 "Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м.Дніпрі" в частині затвердження в Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпрі майданчика для паркування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 прийнято з грубим порушенням норм цивільного законодавства та фактично є передачею в оренду об`єкта, який вже перебуває у правомірному користуванні Позивача (земельна, ділянка) належить Позивачу на праві приватної власності (автостоянка), та порушує право позивача на отримання цієї ділянки в користування.

Означене є підставою для визнання недійсним договору №288 ОП від 10 серпня 2018 року, укладеного між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Никоненко О.І.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічна норма міститься в ст. 377 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є власником будівель та споруд автостояночного комплексу АДРЕСА_2 (м. Дніпро), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до технічної документації на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2, розташовані будівлі та споруди автостояночного комплексу, які складаються з: службова будівля літ. А-1, гонок літ. а, диспетчерська літ.Д, сходи, літ. д, охороно-сторожева будівля літ. Х-1, гонок літ. х, гонок літ. хі, гараж літ.Б, навіс літ. В, навіс літ. Г, кіоск літ. Е, навіс літ. Ж, навіс літ. З, сарай літ. И, навіс літ. К, сарай літ. Л, гараж літ. М, гараж літ. Н, сарай літ. П, навіс літ. С, навіс літ. Т, навіс літ. Ш, кіоск літ. Щ, навіс літ. Ч, вбиральня літ. Ф, сарай літ. Ц, будівля охорони літ. Ю, кіоск літ.Я, споруди №1-7,1 (після реконструкції). Загальна площа 959,3 кв. м.

Об`єкти нерухомості, що належать Позивачу на праві приватної власності, є складовою річчю, за призначенням - автостоянка, яка складається з основної будівлі та допоміжних навісів, огорожі, які разом представляють собою єдине ціле та не можуть використовуватися відокремлено від стоянки без її пошкодження або істотного знецінення. Цільове призначення об`єкта як стоянки було визначено з моменту створення цього об`єкту

21 грудня 2016 Дніпровська міська рада прийняла рішення №38/17 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів на території міста Дніпра", яким зобов`язано, Департамент транспорту та охорони навколишнього середовища Дніпровської міської ради: забезпечити координацію та погодження робіт щодо визначення земельних ділянок, які відводяться для організації та проведення діяльності із забезпечення транспортних засобів.

Відповідно до рішення №38/17, Комунальне підприємство «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради, визначено суб`єктом господарювання стосовно майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності, що визначаються відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та доручено здійснити інвентаризацію спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території міста.

Відповідно до п. 3.8 Правил, паркування транспортних засобів на території міста Дніпра, у разі надходження заяви про розміщення майданчика для паркування за окремою адресою Департамент транспорту протягом трьох робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем надходження, направляє заяву на розгляд та опрацювання до КП «Міськавтопарк», за погодженням з Департаментом транспорту, створює постійну робочу групу у складі п`яти фахівців. Постійна робоча група протягом семи робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем надходження заяви, здійснює обстеження земельної ділянки щодо можливості розміщення на такій земельній ділянці майданчика для паркування з дотриманням діючих норм, нормативів, стандартів. За результатами обстеження складається акт обстеження, який підписується усіма членами постійної робочої групи та передається до Департаменту транспорту. Акт обстеження має містити висновок постійної робочої групи щодо можливості або неможливості розміщення на земельній ділянці майданчика для паркування з обгрунтуванням.

Відповідно до п. 3.9 Правил, Департамент транспорту протягом десяти робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем отримання від КП «Міськавтопарк» акта обстеження з обґрунтованими можливостями розміщення на земельній ділянці майданчика для паркування: подає запит до Управління Держгеокадастру у м.Дніпропетровську про наявність власника та/або законного користувача земельної ділянки, а також про цільове призначення земельної ділянки, на якій ініційовано розміщення майданчика для паркування (до запиту обов`язково має бути доданий картографічний матеріал М 1:500 з виділенням (позначенням) території ймовірного розташування такого майданчика; у разі наявності на земельній ділянці будівлі та/або споруд подає запит до Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» міської ради для перевірки наявності власника нерухомого майна та/або наявності інформації про об`єкт у Переліку безхазяйного нерухомого майна та/або Переліку нерухомого майна, що може бути визнано відумерлою спадщиною.

У відповідності до п. 3.10 Правил, у разі відсутності законних власників та/або користувачів земельної ділянки та будівель і споруд на ній, та/або спливу терміну оренди земельної ділянки під облаштування на ній майданчика для паркування заявником у Дніпровському ГУНП в Дніпропетровській області виготовляється Проект організації дорожнього руху майданчика для паркування за окремою адресою, який у подальшому передається до Департаменту транспорту.

Проте, при прийняті рішення Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради не було взято до уваги, що ФОП Литвяков Віктор Леонтійович на праві приватної власності володіє та користується нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.7 ст. 316 Цивільного кодексу України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами п. 7 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 визначено, майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів.

Законом України "Про благоустрій населених пунктів", чітко визначені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері благоустрою.

Відповідно до п.7 ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить визначення на конкурсних засадах підприємств, установ, організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

В ст.15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів об`єктів благоустрою державної та комунальної форм власності. Балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи, організації.

Згідно п. 8 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009р. №1342, розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Вказані положення Правил паркування кореспондуються з приписами ст.35 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", відповідно до якої технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів (проекти, схеми, карти, атласи тощо) розробляється з метою здійснення комплексу заходів з благоустрою територій, окремих об`єктів благоустрою, їх частин і може бути включена до правил благоустрою території відповідного населеного пункту. Технічна документація з питань благоустрою населених пунктів погоджується в установленому порядку та затверджується її замовником.

В п.4 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009р. №1342 відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, а місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху.

Як вбачається з висновку експертів №5034/5035-19 від 31.07.2020 за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи по справі №904/3125/19 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз вбачається, зокрема, що при проведенні зіставлення меж та конфігурацій земельних ділянок, зазначених в: технічному паспорті від 20.03.2020 на будівлі та споруди автостояночного комплексу, розташованого за адресою: вул.Янтарна, 40Д, м.Дніпро;

плану майданчику для паркування транспортних засобів на кресленнях АД-1 (20-0-АД-1), М1:500 у робочому проекті організації дорожнього руху майданчику для паркування транспортних засобів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 експертами встановлено, що будівлі та споруди автостояночного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 фактично розташовані в межах (за конфігурацією) земельної ділянки відображеній на кресленнях АД-1 (20-0-АД-1), де відображений план М 1:500 у робочому проекті організації дорожнього руху майданчику для паркування транспортних засобів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Паркувальні машино-місця, які зазначені на кресленнях АД-1 (20-0-АД-1), (20-0-АД-4), М1:500 (а.с.98-99) у робочому проекті організації дорожнього руху майданчику для паркування транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, які є об`єктами нерухомого майна автостояночного комплексу по АДРЕСА_2, згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2017 № 99770674 та від 10.10.2017 № 99801018 та які відображені у технічному паспорті від 20.03.2020 - за своїм місцерозташуванням на земельній ділянці повністю збігаються.

При дослідженні Плану майданчику для паркування транспортних засобів на кресленнях АД-1 (20-0-АД-1), М1:500 у робочому проекті організації дорожнього руху майданчику для паркування транспортних засобів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 експертами встановлено, що земельна ділянка, яка зазначена у технічному паспорті на громадський будинок, будівлі та споруди автостояночного комплексу за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка, яка зазначена на кресленнях АД-1 (20-0-АД-1), М 1:500 у робочому проекті організації дорожнього руху майданчику для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 фактично за конфігурацією та геометричною формою є тотожними земельними ділянками.

При проведенні порівняння плану майданчику для паркування транспортних засобів на кресленнях РП 20-0-АД-1, М 1:500 (а.с. 154) та плану майданчику для паркування іспортних засобів на кресленнях РП 57-0-АД-1, М1:500 (а.с. 144), що представлені у робочому проекті організації дорожнього руху майданчику для паркування транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 з даними технічного паспорту від 20.03.2020 та даними отриманими при дослідженні встановлено, що фактично будівля МН (найменування по кресленням РП 57-0-АД-1), яка фактично використовується під «Шиномонтаж», знаходиться поза межами огородженої земельної ділянки автостояночного комплексу за адресою: АДРЕСА_2.

При постановлених на баланс та передачі майданчика для паркування транспортних засобів на спірній земельній ділянці Третій особі, обставини щодо накладення меж земельної ділянки під стоянкою на межі земельної ділянки, яку планувалося облаштувати під паркування не були досліджені, відповідні графічні та семантичні дані щодо плану розташування паркування на місцевості не складалися та не надавалися, окрім того, взагалі не було встановлено, кому вказана ділянка належить на праві користування, та кому належать розташовані на ній об`єкти нерухомості. Також не було зроблено запитів до комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" для перевірки останнім наявності власника нерухомого майна.

Вищезазначене свідчить про те, що Комунальне підприємство "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради не мало законних підстав ставити собі на баланс майданчик для паркування, що розташований на земельній ділянці, на якій знаходяться належні Фізичній особі-підприємцю Литвякову Віктору Леонтійовичу об`єкти нерухомості, оскільки вказані незаконні дії стали наслідком невиконання приписів рішення Дніпровської міської ради № 38/17 від 21.12.2016 р:, а саме: не було проведено інвентаризацію та не було встановлено наявність власника та/або законного користувача земельної ділянки, а також цільове призначення земельної ділянки, не було встановлено власника нерухомості, що знаходиться на такій земельній ділянці.

Оскаржуване рішення Виконавчого комітету міської ради № 587 від 30.11.2016, суперечить положенням ст.760 Цивільного кодексу України, Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Правилам паркування транспортних засобів, оскільки передбачає передачу у платне користування майданчиків для паркування, які не існують в натурі.

Вищенаведені положення законодавства встановлюють вичерпний перелік вимог для ідентифікації майданчиків для паркування, яким передані за договором площадки не відповідають.

Оспорюваним рішенням, передано майданчик для паркування, який фактично розташований за адресою нерухомого майна, належного Позивачу, при чому, на вказаній земельній ділянці відсутні жодні позначення або розмітка, які б дозволили ідентифікувати відповідну стоянку (площадку) як майданчик для паркування.

Вказані обставини свідчать про відсутність індивідуальних ознак, властивих даному виду майна.

Таким чином, створення, облаштування об`єкту благоустрою комунальної власності не може бути покладено на Третіх осіб або передано Третім особам. За останніми можуть бути закріплені тільки функції з утримання (і в жодному разі не зі створення, облаштування) об`єкту благоустрою і тільки після створення такого об`єкту в натурі.

Литвяков В. Л. , як фізична особа-підприємець веде господарську діяльність відповідно до «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996, які регламентують організацію та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів (автомобілів, автобусів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, мопедів, причепів), що належать громадянам, а також транзитних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні та міжміські перевезення, і поширюються на всі автостоянки (крім автостоянок - гаражних кооперативів), що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб`єктами господарської діяльності, чи належать цим суб`єктам.

Натомість, КП «Міськавтопарк» в своїй діяльності користується Правилами паркування транспортних засобів, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342.

У відповідності до п. 2 Правил №115, автостоянки поділяються за термінами зберігання на: довготермінові - для постійного зберігання транспортних засобів громадян, які проживають у даному населеному пункті;

сезонні - для тимчасового зберігання транспортних засобів громадян у зонах відпочинку; денні - розташовані при вокзалах, портах, спортивних спорудах, торговельних, видовищних, інших підприємствах та організаціях, у місцях масового відпочинку;

нічні - для тимчасового зберігання транспортних засобів на тупикових та малозавантажених вулицях;

за способом зберігання на: відкриті; з навісами, та(або) гаражами, закріпленими за автостоянками;

змішані - де поряд з місцями для відкритого зберігання, а також навісами та(або) гаражами, закріпленими за автостоянками, є гаражі чи навіси, що належать власникам транспортних засобів на правах приватної власності.

Згідно п. 6 Правил №115 автостоянка повинна мати тверде покриття (асфальтове, бетонне, гравійне, щебеневе), огорожу, освітлення, телефонний зв`язок, приміщення для обслуговуючого персоналу, в`їзні-виїзні ворота із шлагбаумом та запасні ворота на випадок термінової евакуації транспортних засобів. У разі потреби й технічної можливості на автостоянках обладнуються класи з безпеки дорожнього руху, пункти технічного огляду та самообслуговування транспорту, встановлюється пожежна та охоронна сигналізація, гучномовець.

Пунктом 27 Правил №115 визначено, що автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

З вищевикладеного вбачається, що автостоянка це - спеціально обладнане місце для зберігання транспортних засобів, які здаються на відповідальне зберігання суб`єкту господарювання.

Відповідно до висновків акту інженера-проектувальника від 19.06.2019 про можливість здвоєння під різними адресами однієї ділянки, будівлі і споруди автостояночного комплексу АДРЕСА_2 та майданчик для паркування транспортних засобів по АДРЕСА_1, мають стовідсотковий збіг за місцем розташування, геометричною формою, формою будівель та споруд та місцем їх розташування.

З огляду на вищезазначені обставини, рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 587 від 30.11.2016 «Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м.Дніпрі» в частині затвердження в Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі майданчика для паркування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 прийнято з грубим порушенням норм цивільного законодавства та фактично є передачею в оренду об`єкта, який вже перебуває у правомірному користуванні Позивача (земельна, ділянка) належить Позивачу на праві приватної власності (автостоянка),а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення в частині затвердження в Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м.Дніпрі майданчика для паркування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Оскільки суд дійшов висновку про незаконність рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.75, ) №587 від 30.11.2016р. "Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м.Дніпрі" (з урахуванням змін та доповнень) в частині затвердження в Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м.Дніпрі майданчика для паркування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно він обгрунтовано визнав укладений між Комунальним підприємством «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Никоненко О.І. договір №288 ОП від 10 серпня 2018 року - недійсним.

При цьому, доводи апелянта про те, що право позивача не порушено, оскільки об`єкт нерухомості, який розташований на спірній земельній ділянці, є самочинним будівництвом, є неспроможними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що право власності у позивача виникло на підставі договорів купівлі-продажу, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, не оспорено ніким, що не спростовано апелянтом.

Посилання апелянта на те, що висновок експерта щодо накладання земельних ділянок, на яких знаходиться майно позивача, та земельної ділянки, наданої в оренду відповідачу 3, є неналежним доказом, колегія суддів вважає недоведеним, оскільки жодних аргументованих доказів на спростування даного висновку, ним не надано.

Доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права, оскільки спір підлягав розгляду у суді адміністративної юрисдикції, є безпідставними з огляду на наступне.

Статею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник внаслідок порушення спірним рішенням права позивача на користування належним йому на праві власності нерухомим майном, що свідчить про подання позову на захист цивільного права (інтересу) позивача, незважаючи на участь у спорі суб`єктів владних повноважень, а тому цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів вважає недоречним посилання апелянта на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/3825/18 з наступних підстав.

Так, у цій справі Велика Палата зробила висновок про те, що « до юрисдикції господарських судів відноситься розгляд спорів у сфері земельних відносин. Однак, юридичний спір сторін у цій справі не є спором про право на земельну ділянку, оскільки позовна заява обґрунтовується виключно доводами незаконності прийнятого Виконкомом рішення № 884; при цьому пред`явлення орендарем вимог про поновлення договору оренди у спосіб, визначений статтею 33 Законом № 161-XIV, можливе виключно до орендодавця земельної ділянки, яким відповідач не є.

З урахуванням викладеного, виходячи з предмета спірних правовідносин, зважаючи на наявність у Виконкому у спірних правовідносинах ознак суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, Велика Палата Верховного Суду зазначає про наявність у цьому спорі ознак публічно-правового спору, розгляд якого відноситься до юрисдикції адміністративних судів».

Разом з цим, за обставинами справи № 904/3125/19 оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень, яке порушує цивільне право та інтерес позивача щодо конкретної земельної ділянки, та на підставі якого був укладений договір, якитй порушує право позивача на користування належним йому на праві власності майном.

Тобто, ані правовідносини, ані обставини даних справ не є подібними, а тому дана правова позиція Великої Палати не може бути застосована до спірних правовідносин.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськавтопарк" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року у справі №904/3125/19 - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення суду першої інстанції покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.06.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020 та 04.01.2021, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.06.2021 у справі №904/3125/19 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу: Фізичної особи-підприємця Литвякова Віктора Леонтійовича, м.Дніпро; Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, м.Дніпро; Комунального підприємства "Міськавтопарк", м.Дніпро; Фізичної особи-підприємця Никоненко Олега Івановича, м.Дніпро.