ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.06.2021 Справа № 920/357/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/357/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" (49130, м. Дніпро, вул. Березинська, буд. 24-А),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будь здоров завжди (40000, м. Суми, вул. Троїцька, буд. 26),

про стягнення 8282 грн 70 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 8282 грн 70 коп., в тому числі 8152 грн. 75 коп. заборгованості за поставлений товар, відповідно до укладеного між сторонами договору поставки №20/С від 20.02.2019, 129 грн 95 коп. 30 % річних відповідно до п. 5.3. договору. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2736 грн 25 коп. та 1000 грн. 00 коп. в якості відшкодування гонорару успіху.

Ухвалою від 09.04.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/357/21, суд визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. 6 ст. 252 ГПК України); надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Ухвала суду від 09.04.2021, яку суд надіслав відповідачу за місцезнаходженням відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернута на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Станом на 31.05.2021 відповідач відзиву на позовну заяву, будь-яких клопотань чи заяв не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

20.02.2019 між сторонами укладений договір поставки 20/с, відповідно до умов якого позивач зобов`язується поставляти відповідачу непродовольчі товари відповідно до поданого покупцем замовлення, а відповідач зобов`язується приймати товари та своєчасно оплачувати їх вартість.

Відповідно до п.6.1 договору, він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими на те сторонами і діє, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 28.12.2020, до 31 грудня 2021 року.

Згідно з пунктами 2.1., 2.2. договору, постачальник здійснює постачання товару, а покупець приймає та оплачує товар окремими партіями. Кількість товару у кожній партії товару визначається виходячи з усної чи письмової заявки покупця та наявності товару у постачальника на момент отримання заявки, і вказується в первинних документах, які підтверджують передачу товару (товарно-транспортні, видаткові накладні) і мають силу специфікації.

За умовами пункту п. 4.1 договору, ціна на кожне найменування товару визначається виходячи з відпускних цін встановлених постачальником на момент отримання заявки покупця та вважається остаточно узгодженою в розмірі вказаному у документах, що підтверджують передачу товару (видаткові, товарно-транспортні накладні).

Покупець сплачує 100% вартості кожної партії товару протягом 90 календарних днів з моменту отримання товару. Факт отримання товару підтверджується видатковою, товарно-транспортною накладною підписаною сторонами (п. 4.4. договору).

Відповідно до видаткових накладних №ДУЦ716126 від 16.12.2020 на суму 1350 грн 00 коп., №ДУЦ15972 від 16.12.2020 на суму 1324 грн 00 коп., №ДУЦ715971 від 16.12.2020 на суму 3018 грн 50 коп., №ДУЦ681176 від 03.12.2020 на суму 2277 грн 20 коп., №ДУЦ623683 від 12.11.2020 на суму 1050 грн 00 коп., позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 9019 грн 70 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов`язань щодо оплати поставленого товару у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 8152 грн. 75 коп.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За приписами статті 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Факт поставки позивачем відповідачу та отримання останнім товару на загальну суму 9019 грн 70 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема видатковими накладними, що підписані сторонами. Відповідач не розрахувався за отриманий товар у повному обсязі, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідач не подав доказів оплати товару чи обґрунтованих заперечень проти позовних вимог.

Враховуючи встановлений судом факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 9019 грн 70 коп., факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань стосовно його оплати у повному обсязі, суд уважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 8152 грн. 75 коп. заборгованості за товар.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до п.5.3. договору за порушення грошового зобов`язання щодо оплати товарів, покупець сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь прострочення, а також 30% річних від простроченої суми заборгованості відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 30 % річних в сумі 129 грн. 95 коп., в тому числі за період з 17.03.2021 до 31.03.2021, виходячи з суми заборгованості за поставлений товар згідно з накладними від 16.12.2020 в сумі 70 грн 17 коп., за період з 04.03.2021 до 31.03.2021, виходячи з суми заборгованості за поставлений товар згідно з накладною від 03.12.2020 в сумі 52 грн 41 коп., за період з 11.02.2021 до 31.03.2021, виходячи з суми заборгованості за поставлений товар згідно з накладною від 12.11.2020 в сумі 7 грн 37 коп.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленого товару, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, суд уважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 129 грн 95 коп. 30 % річних.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, якої дотримується Верховний Суд у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу). Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується договором від 29.03.2021, що укладений між позивачем та адвокатом Горець Оксаною Анатоліївною, додатковою угодою № 1 до договору, в якій передбачено порядок оплати юридичних послуг адвоката за надання правової допомоги у спорі про стягнення з ТОВ «Будь здоров завжди» заборгованості за договором № 20/с від 20.02.2019 (вартість послуги становить 1094 грн 50 коп. за одну годину; у разі прийняття судового рішення про стягнення заборгованості у повній сумі, сторонами погоджено сплату адвокату додатково гонорару в сумі 1000 грн), актом прийому-передачі послуг від 31.03.2021, згідно з яким адвокатом надані послуги з аналізу матеріалів (1094 грн 50 коп., кількість витрачених годин - 1) та підготовки і подачі позовної заяви до господарського суду Сумської області (1641 грн 75 коп., кількість витрачених годин 1,5).

Суд вважає розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 3736 грн. 25 коп. співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. Суд враховує, що додатковий гонорар в розмірі 1000 грн. 00 коп. у разі прийняття судового рішення про стягнення заборгованості у повній сумі, є складовою частиною гонорару адвоката та обумовлений сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, тому належить до судових витрат. Відповідної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

На підставі викладеного, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3736 грн. 25 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будь здоров завжди (40000, м. Суми, вул. Троїцька, буд. 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" (49130, м. Дніпро, вул. Березинська, буд. 24-А, ) 8152 грн. 75 коп. заборгованості за поставлений товар, 129 грн 95 коп. 30 % річних, 2270 грн. витрат по сплаті судового збору, 3736 грн 25 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням пп. 17.5. п. 17 Розділу XI (Перехідні положення) Кодексу.

Повне рішення складено 11.06.2021.

Суддя Є.А. Жерьобкіна