РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/429/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-Комерційна фірма "БАЛАККОМ"

вул. Комунальників, буд. 4-Б, м. Чернівці, 58023;

e-mail:

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гордієнко Людмили Петрівни

АДРЕСА_1

про стягнення 53903,75грн

Представники учасників справи не прибули.

У судовому засіданні 03.06.2021 була підписана вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.233, 240 Господарського процесуального кодексу України.

Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-Комерційна фірма "БАЛАККОМ" подано позов до Фізичної особи-підприємця Гордієнко Людмили Петрівни про стягнення 34765,00грн основної заборгованості, 3367,92грн пені, 6069,97грн інфляційних витрат, 9700,86грн 35% річних (штрафу).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № К 119/19 від 06.06.2019 в частині оплати товару.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 25.05.2021. Крім того, даною ухвалою сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач у строки, встановлені ухвалою суду від 29.04.2021, відзив на позов не надав.

Ухвала суду від 29.04.2021, направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві і яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, була повернута відділенням зв`язку Укрпошта на адресу суду, із зазначенням: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Ухвалою суду від 18.05.2021 суд задовольнив клопотання позивача про участь у судовому засіданні 25.05.2021 в режимі відеоконференції.

Судове засідання 25.05.2021 проводилось в режимі відеоконференції.

Суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 03.06.2021, про що позивач був повідомлений в режимі відеоконференції, на адресу відповідача направлено ухвалу від 25.05.2021.

Ухвала суду від 25.05.2021, направлена на адресу відповідача, повернута відділенням зв`язку Укрпошта на адресу суду, із зазначенням: "адресат відсутній за вказаною адресою".

03.06.2021 від позивача на електронну пошту суду надійшла заява, в якій позивачем заявлено, що у випадку задоволення позовної заяви позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть надані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу.

У судове засідання 03.06.2021 представники учасників справи не прибули.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, у даному випадку, суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач відзиву на позовну заяву, у встановлений судом строк, без поважних причин, не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Враховуючи, що неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 ГПК України вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

06.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БАЛАККОМ" (далі - постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Гордієнко Людмилою Петрівною (далі - покупець) укладено договір поставки №К119/19 (далі за текстом - договір).

Згідно з п. 1.1 договору постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар згідно видаткових накладних, а покупець зобов`язався прийняти його та здійснити оплату згідно умов даного договору.

Відповідно до розділу 2 договору ціна за погодженням сторін встановлюється у національній валюті України і включає ПДВ, вартість тари. Маркування, пакування. Завантаження, доставку до покупця. Кількість товару та загальна сума визначається видатковими накладними постачальника. Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" продавець оформляє видаткові накладні на відвантаження товару без використання печатки та штампу.

Купівля-продаж кожної партії товару здійснюється на підставі та у відповідності з погодженими сторонами замовленням (п.4.1 договору).

Відповідно до п. 6.1. договору покупець зобов`язаний покупець зобов`язаний оплатити повну вартість отриманого згідно накладних товару протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару постачальником. Оплата здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування/внесення коштів у готівковому або безготівковому вигляді на поточний банківський рахунок постачальника, в готівковому вигляді через касу підприємства (РРО).

На виконання умов договору позивачем поставлено товар на загальну суму 35002,00грн згідно з видатковою накладною №9886 від 19.05.2020.

Позивач зазначає, що відповідачем товар оплачено частково, з порушенням строків, передбачених договором, заборгованість відповідача становить 34756,00грн, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовуються.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що договір поставки №К119/19 від 06.06.2019 підписаний сторонами, скріплений печаткою позивача, що свідчить про набрання ними чинності.

Зважаючи на характер встановлених між сторонами правовідносин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із поставкою товару та відповідальністю за порушення строків оплати, регулювання яких здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України тощо.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено: що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України: суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Водночас, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі змістом статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу дії частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З положень статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Нормами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу дії частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в сукупності з вищенаведеною нормативно-правовою базою законодавства України, суд зазначає, що факт належного виконання Позивачем свого зобов`язання щодо передачі Товару для Відповідача підтверджується первинними документами, котрі відповідають вимогам "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" та статті 9 Закону України "Про бухгалтерським облік та фінансову звітність".

Видаткова накладна №9886 від 19.05.2020 містить такі обов`язкові реквізити як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документ і якому здійснюється поставка за цими накладними; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особистий підпис уповноважених осіб сторін (підпис відповідача був засвідчений відтиском печатки товариства).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач товар оплатив частково з порушенням строку, обумовленого п.6.1 договору.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого ним товару, позивач нарахував та заявив до стягнення 3367,92грн пені за період з 18.06.2020 по 05.04.2021, 9700,86грн 35% річних (штрафу) за період з 18.06.2020 по 05.04.2021, 6069,97грн інфляційних втрат за період з 18.06.2020 по 05.04.2021.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.2 договору сторони узгодили, що у випадку порушення покупцем з будь-яких причин терміну оплати за поставлений товар згідно пункту 6.1 даного договору. покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день затримки платежу. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань по проведенню повного розрахунку за отриманий товар. Покупець у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу постачальника зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час затримки платежу, а також 35 % річних від простроченої суми.

Суд, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків, дійшов висновку, що позивачем невірно нараховано пеню, відсотки річних та інфляційні втрати.

Так, кінцевий строк оплати товару по накладній від 19.05.2020 №9886 - 18.06.2020. Тобто, прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару почалось з 19.06.2020.

Тобто, позивачем невірно визначено дату, з якої почалось прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, відповідно невірно зазначено періоди нарахування пені, відсотків річних та інфляційних втрат.

Крім того, позивачем не враховано ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, період нарахування пені з 19.06.2020 по 19.12.2020.

Також позивач невірно зазначає, що 35 % річних, які передбачені п.7.2 договору є штрафом, оскільки за своєю природою це відсотки річних від простроченої суми.

Позивачем невірно визначено період нарахування інфляційних втрат.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).

Отже, період нарахування інфляційних втрат - з липня 2020 року по березень 2021 року.

За перерахунком суду пеня за період з 19.06.2020 по 19.12.2020 становить 2097,30грн, 35% річних за період з 18.06.2020 по 05.04.2021 - 9683,01грн, інфляційні втрати за період з липня 2020 року по березень 2021 року - 2465,51грн.

Згідно з ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу (ч.3 ст.74 ГПК України).

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково в сумі 49010,82грн, з якої 34765,00грн основної заборгованості, 2097,30грн пені, 2465,51грн інфляційних витрат, 9683,01грн 35% річних. У частині стягнення 1270,62грн пені, 17,85грн 35% річних та 3604,46грн інфляційних втрат - відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 2063,95грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 232-233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гордієнко Людмили Петрівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-Комерційна фірма "БАЛАККОМ" (, вул. Комунальників, буд. 4-Б, м. Чернівці, 58023) 34765,00грн заборгованості, 2097,30грн пені, 2465,51грн інфляційних витрат, 9683,01грн 35% річних та 2063,95грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-Комерційна фірма "БАЛАККОМ" (, вул. Комунальників, буд. 4-Б, м. Чернівці, 58023) у частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Гордієнко Людмили Петрівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 1270,62грн пені, 17,85грн 35% річних та 3604,46грн інфляційних втрат.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано 07.06.2021.

Суддя В.В. Моцьор