ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р. Справа №926/2670/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.В. Орищин

- О.С. Скрипчук

секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ТзОВ "ЄвроІнтерБуд"

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.01.2021

у справі № 926/2670/20

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд"

до: ТзОВ "ЄвроІнтерБуд"

про: стягнення заборгованості в сумі 896 982,08 грн

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25.01.2021, суддя Миронюк С.О., позов ТзОВ "Спецпідземінжбуд" було задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОІНТЕРБУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" основний борг в розмірі 739 340,00 грн., 84 947,10 грн. пені, 20 32,41 річних, 11 090,25 грн. інфляційних втрат, судовий збір в сумі 12 841,64 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 41 599,94 грн. В іншій частині позову відмовлено.

З даним рішенням не погодилося ТзОВ "ЄвроІнтерБуд" і оскаржило його в апеляційному порядку в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 41 599,94 грн, оскільки вважає, що воно винесене в цій частині з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 123,126, 129 ГПК України.

19.04.2021 на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" в якому товариство просило залишити рішення суду першої інстанції без змін та стягнути з відповідача 20800 грн витрат на адвокатську правничу допомогу. На підтвердження вказаних витрат до відзиву додано акт надання послуг №3456 від 07.04.2021 з якого вбачається, що ТзОВ "Спецпідземінжбуд" погодило витрати у сумі 2000 грн за представлення інтересів шляхом написання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "Спецпідземінжбуд" в Західному апеляційному господарському суді. Засідання за договором про надання адвок послуг №131920 від 30.10.2020 адвокатом Марусін Д.В. та 18800 грн - щомісячна абонентська плата за квітень за договором про надання адвокатських послуг №131920 від 30.10.2020 адвокатом Марусін Д.В.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 справу №926/2670/20 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. - головуючий суддя, Орищин Г.В., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "ЄвроІнтерБуд" на рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.01.2021 у справі №926/2670/20. Витребувано з Господарського суду Чернівецької області матеріали справи №926/2670/20. Зобов`язано ТзОВ "Спецпідземінжбуд" подати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу. Роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 було призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 07.06.2021.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апелянт - ТзОВ "ЄвроІнтерБуд" оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 41 599,94 грн, то справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.01.2021 у справі №926/2670/20 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОІНТЕРБУД" про стягнення заборгованості за Договором субпідряду №1608-ЕС від 16.08.2019 р. в сумі 896 982,08 грн., що складається з: основної заборгованості в розмірі 739 340,00 грн., 3% річних в сумі 20 783,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 11090,25 грн. та пені в сумі 125 768,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного договору субпідряду від 16.08.2019 позивач зобов`язався виконати влаштування огородження котловану з буросічних паль D 620 мм., на об`єкті: "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича 44, 46 в Голосіївському районі м. Києва", а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити відповідні роботи. Оскільки відповідач вчасно за виконані роботи не розрахувався, свої зобов`язання за договором не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 739 340,00 грн. За невиконання умов договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 125 768,83 грн., інфляційні втрати в сумі 11 090,25 грн. та 3 % річних в розмірі 20 783,00 грн.

16.08.2019 року між сторонами укладено договір субпідряду №1608-ЕС (договір субпідряду), згідно з умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" (субпідрядник) зобов`язалося виконати влаштування огородження котловану з буросічних паль D 620 мм., на об`єкті: "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича 44, 46 в Голосіївському районі м. Києва", а Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОІНТЕРБУД" (підрядник) зобов`язалося прийняти та оплатити відповідні роботи (п.1.1. Договору).

Відповідно п. 3.1 договірна ціна робіт є твердою та визначається на підставі договірної ціни (додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору і становить: 8 368 566,00 грн (вісім мільйонів триста шістдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят шість грн. 00 коп.).

У пункті 4.1. договору сторони погодили, що фінансування будівельних робіт (будівництва Об`єкта) проводиться на підставі наданих Субпідрядником актів виконаних робіт форми КБ-2в (акт приймання виконаних підрядних робіт) та форми КБ-3 (довідка про вартість виконаних підрядних робіт та витрат). Субпідрядник готує акти виконаних робіт та не пізніше 15-го та 31-го числа звітного місяця передає Підряднику, підписаних зі свого боку та письмово погоджених технічним наглядом та інженером з якості Замовника та начальником дільниці Підрядника, а також належним чином оформлену виконавчу документацію. Підрядник їх перевіряє і протягом десяти робочих днів погоджує та підписує або у вказаний термін висуває свої зауваження. Після зняття зауважень акти форми КБ-2в і КБ-3 повертаються Підрядником Субпідряднику (п. 4.2. Договору).

Пункт 4.3.2. Договору визначає, що подальший розрахунок за виконані роботи здійснюється Підрядником на підставі підписаних Сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 (з урахуванням проведеного авансування) протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати підписання Актів за формою КБ-2В та Довідок за формою КБ-3.

На день розгляду спору, докази визнання правочину у встановленому законом порядку недійсним відсутні.

На виконання умов Договору субпідряду Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" виконано роботи на суму 1 239 340,00 грн., що підтверджується Довідкою форми КБ-3 про вартість виконаних робіт за жовтень 2019 та Актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за жовтень 2019.

Відповідач свої зобов`язання за Договором субпідряду в повному обсязі не виконав, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 739 340,00 грн., яку Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОІНТЕРБУД" визнає у відзиві на позов від 11.12.2020.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку (ст. 838 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з норм ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути з відповідача 11 090,25 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 20 783,00 грн. за період з 21.11.2019 року по 28.10.2020 року.

Відповідно до п.4.3.2. Договору субпідряду відповідач зобов`язується здійснити розрахунок з відповідачем за виконанні роботи на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт та довідки форми КБ-3 протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати підписання актів приймання виконаних будівельних робіт та довідки форми КБ-3.

Оскільки, Акт приймання виконаних будівельних робіт і Довідка форми КБ-3 були підписані 31 жовтня 2019 року, останнім днем коли відповідач повинен був провести розрахунки з позивачем відповідно є 21.11.2019 року.

Відповідно до статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями днями або годинами, а термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу).

Судом першої інстанції вірно проведено перерахунок суми нарахованих інфляційних втрат за період з 22.11.2019 по 28.10.2020 у відповідності до Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" в якій передбачено, що індекс інфляції визначається починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. Це означає, що в господарському процесі, на відміну від цивільного процесу, незалежно від числа виникнення заборгованості індекс інфляції буде застосовуватися тільки з наступного місяця.

Розрахунок інфляційних здійснено за допомогою калькулятора ipLex:

Період заборгованостіСума боргуСукупний індекс інфляціїІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням інфляції
22.11.2019-28.10..00101.11090.25750430.25
всього 11090.25
Також судом проведено перерахунок суми 3 % річних за період з 22.11.2019 по 28.10.2020 за допомогою калькулятора ipLex:

Сума боргуПеріод заборгованостіКількість днів простроченняКількість днів у році3 % річнихСума боргу з врахуванням 3% річних
739340.0022.11.2019 - 31.12.430.71741770.71
739340.0001.01.2020 - 28.10.18301.70760072.41
всього 20732.41
Таким чином сума інфляційних втрат становить 11090,20 грн. та 3 % річних - 20732,41 грн.

Пунктом 11.3.1. Договору сторони визначили, що за несвоєчасне фінансування будівельних робіт та проведення розрахунків з Субпідрядником, Підрядник сплачує йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми боргу за кожен день прострочення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із вимогами ч.6 ст. 231 та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами.

З урахуванням пункту 11.3.1. Договору, статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", частини шостої статті 232 Господарського кодексу України позивач вимагає стягнути з відповідача 125 768,83 грн. пені за період з 21.11.2019 року по 28.10.2020 року.

Відповідно до 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом першої інстанції також обгрунтовано проведено перерахунок відповідно до якого сума нарахованої пені становить 84947,10 грн.

З вказаними розрахунками погодився відповідач-апелянт не оскаржуючи рішення суду першої інстанції в цій частині.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону)

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 4 частин 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до пункту 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

На підтвердження понесених відповідачем витрат з правничої допомоги в суді першої інстанції позивачем додано: копію Договору №131920 про надання адвокатських послуг від 30.10.2020 року, копію акта надання послуг наданих адвокатом №745 від 10.01.2021 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується надати замовнику визначені цим Договором юридичні послуги щодо здійснення юридичного обслуговування товариства замовника, а саме: захист інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних та господарських судах загальної юрисдикції України з питання, а замовник зобов`язується оплатити такі послуги.

На підтвердження факту надання виконавцем замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складається акт в строк до 10 числа наступного місяця (п.1.2. Договору).

Згідно п.п. 2.1. Договору послуги надаються виконавцем замовнику шляхом: усного та письмового консультування; складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв; надання послуг щодо захисту інтересів замовника в органах судової влади (представництва замовника в загальних та господарських судах України).

У розділі 5 Договору сторони визначили розмір та порядок оплати послуг, де гонорар складає щомісячну плату у розмірі 18 800,00 грн. разом з ПДВ. 3а надання адвокатських послуг замовник виплачує гонорар виконавцю в розмірі 2% від суми заборгованості за Договором замовника визначеного в позовній заяві. Розрахунки за виконану роботу здійснюються ЗАМОВНИКОМ на таких умовах: - 100% щомісячної оплати, що вноситься готівкою не пізніше 4 (чотирьох) календарних днів з моменту укладання даного Договору на розрахунковий рахунок ТОВ "Юридичне бюро" Русан і Ко" Поточний рахунок: НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" в м. Києві, МФО 380805 за Договором надання юридичних послуг № 09-02-18 СЮ від 03.01.2018 р. та оплата гонорару після отримання Судового Рішення Замовником на розрахунковий рахунок ТОВ "Юридичне бюро" Русан і Ко" Поточний рахунок: НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" в м. Києві, МФО 380805 за Договором надання юридичних послуг № 09-02-18 СЮ від 03.01.2018 р.

Відповідно до Акту наданої правової допомоги від 10.01.2021 року адвокатом було надано позивачу послуги, а саме: гонорар адвоката Марусін Д.В. за надання адвокатських послуг в сумі 14786,00 грн; представлення інтересів ТзОВ "СПЕЦПІДЗЕМІНЖБУД" в Господарському суді Чернівецької області 2 судових засідання в сумі 10000,00 грн; щомісячна абоненська плата за Договором листопад-грудень 2020 року в сумі 18800,00 грн. Загальний розмір наданих послуг (правової допомоги) становить 43586,00 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 41 599,94 грн витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Вказаний розмір правничої допомоги належно обгрунтований позивачем та співмірний з розміром задоволених позовних вимог.

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог частково та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОІНТЕРБУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" основний борг в розмірі 739 340,00 грн., 84 947,10 грн. пені, 20 32,41 річних, 11 090,25 грн. інфляційних втрат, судовий збір в сумі 12 841,64 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 41 599,94 грн.

Що ж стосується посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 123,126, 129 ГПК України, то колегія суддів відхиляє їх як необґрунтовані та такі, що спростовані матеріалами справи.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.01.2021 по справі №926/2670/20 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Колегія суддів відмовляє позивачу по справі у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в Західному апеляційному господарському суді, оскільки вказані витрати не доведені належними до допустимими доказами. На підтвердження витрат позивача у апеляційній інстанції додано акт надання послуг №3456 від 07.04.2021 з якого вбачається, що ТзОВ "Спецпідземінжбуд" погодило витрати у сумі 2000 грн за представлення інтересів шляхом написання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "Спецпідземінжбуд" в Західному апеляційному господарському суді та засідання за договором про надання адвок послуг №131920 від 30.10.2020 адвокатом Марусін Д.В. та 18800 грн - щомісячна абонентська плата за квітень за договором про надання адвокатських послуг №131920 від 30.10.2020 адвокатом Марусін Д.В.

При цьому розгляд справи відбувався за апеляційною скаргою ТзОВ "ЄвроІнтерБуд", а не ТОВ "Спецпідземінжбуд" як зазначено в акті, а розгляд справи №926/2670/20 відбувався в письмовому провадженні без виклику сторін. Крім того, 18800 грн як щомісячна абонентська плата за квітень за договором про надання адвок. послуг №131920 від 30.10.2020 адвокатом Марусін Д.В. не може бути доказом понесених витрат ТОВ "Спецпідземінжбуд" саме у справі №926/2670/20.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ТзОВ "ЄвроІнтерБуд" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.01.2021 року у справі №926/2670/20 залишити без змін.

Судові витрати покласти на апелянта.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: Г.В. Орищин

О.С. Скрипчук

«Повний текст постанови виготовлено 09.06.2021»