РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2021Справа № 910/4032/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., при секретарі судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ХІМ ТОРГ" (Центральна площа, будинок №2, Славутич, Київська область, 07101, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАГРОПАК" (вул. Новопирогівська буд. 66, Київ, 03045, )

про стягнення 1 032 856,40 грн,

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ХІМ ТОРГ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАГРОПАК" (далі - відповідач) про стягнення стягнення 1 032 856,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором поставки №31/10/17 від 31.10.2017 та додаткової угоди №1 до нього відповідач не розрахувався за поставлений товар (поліпропілен арт. 2218) у зв`язку з чим з останнього позивачем нараховано до стягнення 1003 266 грн основного боргу, 15 560, 70 грн пені, 3866, 60 грн 3% річних та 10 163, 10 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 21.04.2021.

20.04.2021 представником відповідача подано клопотання про долучення доказів, а саме платіжні доручення: №9864 від 19.03.2021, №9911 від 25.03.2021, №9990 від 02.04.2021, №10012 від 06.04.2021, №10044 від 08.04.2021, №10052 від 09.04.2021, №10074 від 14.04.2021, №10091 від 16.04.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 відкладено розгляд справи по суті на 12.05.2021.

У судове засідання 12.05.2021 представники сторін не прибули, хоча про дату, час та місце засідання повідомлялись належним чином.

За приписами частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ХІМ ТОРГ" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАГРОПАК" (далі - покупець) укладено договір поставки №31/10/17, за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати та оплачувати продукцію (далі - товар).

У відповідності до п. 1.3. договору поставка товару здійснюється партіями. Партія товару, яку повинен поставити постачальник, визначається у погодженому між сторонами додатку до договору, що є невід`ємною частиною договору. На основі погодженого сторонами додатку до договору постачальник складає видаткову накладну, яка підписується сторонами при прийманні-передачі товару та після її підписання стає невід`ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 3.1. договору строк та умови поставки партії товару визначається сторонами у додатку до договору. Місце передачі товару для кожної партії товару визначається сторонами у додатку до договору (пункт 3.2. договору). Товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем в момент підписання сторонами видаткової накладної на товар (пункт 3.3 договору).

Загальна ціна цього договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару покупцем протягом всього строку дії договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається сторонами у додатку до договору (пункт 4.1. договору).

Підставою для проведення взаємних розрахунків є видаткова накладна, підписана представниками сторін з відповідними на те повноваженнями (пункт 4.3. договору).

Оплата партії товару здійснюється в українських гривнях в порядку, встановленому у відповідному додатку до договору. У всіх платіжних документах посилання на номер та дату цього договору є обов`язковим (пункт 4.4. договору).

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 4.5. договору).

Умовами пунктів 5.3.2., 5.3.3. договору погоджений обов`язок покупця оплатити товар у порядку і строк, встановлені цим договором та додатками до нього, а також виконувати інші зобов`язання за цим договором.

Згідно з пунктом 9.1. договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та відповідно до додаткової угоди 1 до нього від 28.12.2018 діє до 31.12.2021.

Додатком №29 до договору від 22.01.2021 (далі - додаток) сторонами , зокрема, погоджено товар, що є предметом поставки - Поліпропілен арт. 2218 у кількості 20.625 тон загальною вартістю 1003266,00 грн, строк поставки товару - до 23.01.2021.

Умовами оплати за поставлений товар узгоджені пунктом 4 додатку, а саме: покупець зобов`язаний здійснити розрахунок за товар включно до 12.02.2021 р. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок постачальника.

При цьому, згідно з пунктом 5.1. договору, наступного дня після зарахування повного та/або останнього платежу постачальник здійснює перерахунок всіх отриманих платежів по даному додатку, якщо на момент здійснення покупцем оплати поставки товару за даним додатком, вартість в гривні одного долара США збільшиться та/або зменшиться більше, ніж на 1,0%, то даний платіж підлягає перерахуванню за наступною формулою: S1 = (S0*AI/AO) - S0, де SO - сума платежу, SI - сума, що збільшує та або зменшує зобов`язання покупця за поставлений товар постачальником, AI - вартість в гривні одного долара США по курсу міжбанка Українського ринку Forex (www.udinform.com.ua) на момент закриття дня на суму оплати, що надійшла, A0 - вартість в гривні одного долара США по курсу, який зафіксовано даним додатком. В разі здійснення декількох платежів сума, що збільшує та/або зменшує зобов`язання покупця за поставлений товар постачальником визначається як добуток всіх перерахованих S1.

Як встановлено судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів, на виконання умов договору поставки №31/10/17 від 31.10.2017 та додатку №29 від 22.01.2021 до договору, позивачем було поставлено відповідачу узгоджений товар на загальну суму 1 003 266, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000058 від 22.01.2021, яка підписана уповноваженими особами сторін без заперечень та скріплена печатками.

Позивачем також виписаний відповідний рахунок-фактура №СФ-0000057 від 22.01.2021 на загальну суму 1 003 266, 00 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить і відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень у відповідності до умов договору про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначеного товару.

Позаяк, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором щодо оплати поставленого товару, таку оплату не здійснив, в останнього виникла заборгованість за поставлений товар в сумі 1 003 266, 00 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Пунктом 4 додатку №29 від 22.01.2021 до договору поставки сторони встановили строк оплати покупцем поставленого товару - до 12.02.2021 включно.

Втім, як встановлено судом, відповідач, у встановлені строки, оплату наданих послуг належним чином не здійснив.

Тоді як, частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки товару - поліпропілен арт. 2218 та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 1 003 266, 00 грн.

В той же час, судом встановлено, що після подання позову до суду, відповідач здійснив оплату основного боргу у сумі 1 003 266, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №9864 від 19.03.2021 на суму 200 000, 00 грн, №9911 від 25.03.2021 на суму 100 000, 00 грн, №9990 від 02.04.2021 на суму 100 000, 00 грн, №10012 від 06.04.2021 на суму 100 000, 00 грн, №10044 від 08.04.2021 на суму 150 000, 00 грн, №10052 від 09.04.2021, на суму 100 000, 00 грн, №10074 від 14.04.2021 на суму 100 000, 00 грн, №10091 від 16.04.2021 на суму 153 266, 00 грн та не заперечується сторонами.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В даному випадку, предметом спору, зокрема, є стягнення з відповідача основного боргу за договором поставки від 31.10.2017 №31/10/17 в розмірі 1 003 266, 00 грн.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, спір в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 003 266, 00 грн в даній справі припинив своє існування під час розгляду справи у зв`язку з оплатою відповідачем боргу у відповідному розмірі.

Суб`єкти господарювання мають можливість самостійно регулювати свої відносини, діяти на власний розсуд, тому суд вважає за можливе закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині стягнення 1 003 266, 00 грн, оскільки такий припинив існування в процесі розгляду справи (позов поданий 11.03.2021 (дата поштової накладної на конверті, у якому надійшла позовна зава), а оплата здійснена в період з 19.03.2021 по 16.04.2021).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи часткову сплату відповідачем основного боргу у розмірі 1 003 266, 00 грн під час розгляду справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у відповідній частині.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.3 Цивільного кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Пунктом 6.2 договору сторони узгодили, що у випадку несвоєчасної оплати (не оплати) товару покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожен день прострочення.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати товару, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 6.2 договору, позивачем нараховано пеню в розмірі 15 560, 70 грн, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 22.01.2021 по 09.03.2021 включно.

Разом з цим, за приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України №3-12г10 від 08.11.2010).

З урахуванням вищенаведеного, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 3 866, 60 грн та інфляційні втрати у розмірі 10 163, 10 грн за період з 22.01.2021 по 09.03.2021 включно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем невірно зазначено дату виникнення грошового зобов`язання.

Так, пунктом 4 додатку №29 від 22.01.2021 до договору поставки №31/10/17 сторонами було погоджено, що покупець оплачує товар до 12.02.2021 включно.

Відповідно до ч.1 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Відстрочення платежу означає здійснення повної оплати товару у строки, встановлені договором, через деякий час після одержання товару.

Отже, покупець може виконати своє зобов`язання за договором в частині оплати товару в будь-який момент протягом строку відстрочення оплати, але не пізніше закінчення такого строку.

Відтак, враховуючи, що пунктом 4 додатку №29 від 22.01.2021 до договору поставки №31/10/17 сторони в добровільному порядку узгодили оплату товару з відстроченням платежу, кінцевий строк оплати настав 12.02.2021 і саме після цієї дати починається прострочення платежу.

Таким чином, за розрахунком суду, стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 8 383, 46 грн, 3% річних в сумі 2 061, 51 грн та інфляційні втрати у розмірі 10 032,66 грн, які нараховані у період з 13.02.2021 по 09.03.2021, в іншій частині цих позовних вимог позивачу належить відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 1 003 266,00 грн основного боргу та часткове задоволення позовних вимог в іншій частині.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення 1 003 266,00 грн основного боргу закрити.

2. В іншій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ХІМ ТОРГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАГРОПАК" задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАГРОПАК" (вул. Новопирогівська буд. 66, Київ, 03045, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ХІМ ТОРГ" (Центральна площа, будинок №2, Славутич, Київська область, 07101, ) пеню у розмірі 8 383 грн (вісім тисяч триста вісімдесят три) грн 46 коп., інфляційні втрати у розмірі 10 032 (десять тисяч тридцять дві) грн 66 коп., 3% річних у розмірі 2 061 (дві тисячі шістдесят одна) грн 51 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 15 356 (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят шість) грн 86 коп.

4. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.06.2021

Суддя Н.І. Ягічева