СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2021 р. Справа № 905/1775/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Чернота Л.Ф.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача Карабань Л.О.

відповідача не з`явився,

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.849) на рішення Господарського суду Донецької області від 17.02.2021 (повний текст складено 19.02.2021, суддя Лейба М.О.) у справі № 905/1775/20

за позовом Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая, м.Вугледар, Донецька область

до Державного підприємства Держвуглепостач м.Київ в особі Відокремленого підрозділу Управління з контролю якості та збагачення вугілля, м.Вуглерад, Донецька область

про скасування актів та стягнення 2 335 442,98грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог №157 від 23.02.2020, а.с.83)) до Державного підприємства Держвуглепостач в особі Відокремленого підрозділу Управління з контролю якості та збагачення вугілля про скасування актів відбору проб з представником постачальника №442 від 20.02.2020, №444 від 20.02.2020, №449 від 23.02.2020 та стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2 335 442,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на недотримання відповідачем вимог ДСТУ 4096-2002 "Методи відбору та підготовки проб до лабораторних випробувань" під час відбору проб вугілля в межах виконання договору про надання послуг №89/03 від 06.03.2020. Позивач вважає, що допущені відповідачем порушення призвели до штучного завищення зольності вугілля, що в свою чергу, зменшило його вартість на 2335442,98 грн. при реалізації Вуглегірській ТЕС та спричинило позивачу збитки на вказану суму.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 17.02.2021 у справі №905/1775/20 в позові відмовлено.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача шкоди, пославшись на те, що надані позивачем на підтвердження факту понесення збитків (шкоди) докази не є належними та допустимими, оскільки лише підтверджують факт приймання та передачі вугілля, здійснення звірки по кількості та якості між сторонами договору поставки вугілля №111/32 від 12.07.2019. Як зазначив місцевий господарський суд, розрахунок матеріальних збитків також не підтверджує факт понесення збитків.

Позовні вимоги про скасування актів відбору проб з представником постачальника №442 від 20.02.2020, №444 від 20.02.2020, №449 від 23.02.2020 місцевий господарський суд визнав такими, що не відповідають матеріально-правовим способам захисту, які передбачені статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України, а також вказав, що їх задоволення не призведе до поновлення порушеного права позивача.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в частині скасування акту відбору проб з представником постачальника №444 від 20.02.2020, акту відбору проб з представником постачальника №449 від 23.02.2020 та стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 1 620 736,04 грн.

Позивач наполягає на тому, що неналежне виконання відповідачем умов договору №89/03 від 06.03.2020 призвело до штучного завищення показників зольності вугілля і ці показники якості були прийняті до розрахунку та включені до актів звіряння по кількості та по якості №№6, 7 від 14.05.2020, підписаних з покупцем вугілля ТЕС «Вуглегірська», внаслідок чого позивачу було завдано збитків.

Також позивач посилається на те, що в порушення п.7.5 ДСТУ 7493:2013 представники відповідача не надіслали зразки контрольних проб до вуглехімічної лабораторії ДП Шахта ім. М.С. Сургая для визначення показників якості, у зв`язку з чим, у останнього не було можливості провести аналіз арбітражної проби.

Апеляційна скарга містить розрахунок матеріальних збитків відповідно до акту №7 звіряння по кількості та якості та посвідчень №5 від 16.02.2020 та №9 від 18.02.2020.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що роботи за спірними актами відбору проб №444 від 20.02.2020 та №449 від 23.02.2020 не були включені до підписаних між сторонами актів наданих послуг №69 від 06.03.2020, №106 від 22.06.2020 та №113 від 22.06.2020 до договору №89/03 від 06.03.2020.

На підтвердження своїх доводів позивач додав до апеляційної скарги нові докази: звіт про проведення вхідного контролю випробування і проведення хіманаліза вугілля Шахта ім. М.С. Сургая на ТЕС «Вуглегірська», акти №459 від 22.04.2020 та №478від 30.04.2020 спільного приймання вугільної продукції за кількістю, акт звіряння взаємних розрахунків за 2020 рік, довідку від 17.02.2021.

Вказані документи надані суду апеляційної інстанції, а отже, вони не були предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції.

Позивачем, в порушення ч.3 ст.269 ГПК України, не обґрунтовано та не доведено неможливість подання зазначених доказів суду першої інстанції, з причин, що не залежали від нього.

Враховуючи наведене, додані до апеляційної скарги документи не можуть бути прийняті судом до розгляду.

Відповідач в судове засідання 03.06.2021 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено відповідача про дату, час та місце судового засідання, розгляд справи вже відкладався судом, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

12.07.2019 між Публічним акціонерним товариством Центренерго (покупець) та Державним підприємством Шахта ім. М.С. Сургая (постачальник) укладено договір поставки вугілля №111/32 (а.с.11).

Згідно п.1.1. договору, постачальник зобов`язався поставити (передати) у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити вугільну продукцію на визначених у договорі умовах.

Приймання вугілля за договором здійснюється спільно вантажоотримувачем і уповноваженими представниками постачальника в місці надходження на території і на обладнанні вантажоотримувача (пункт 3.1. договору).

Результати приймання вугілля в місці надходження використовуються для виконання умов договору, відображаються в Актах звіряння кількості і якості та Актах приймання-передачі вугілля (пункт 3.6. договору).

Вимоги до якості та асортименту вугілля зафіксовано постачальником і покупцем в п.5.1 договору.

За пунктом 5.3 договору, для визначення фактичних якісних показників, які застосовуються для виконання умов договору, з отриманого вугілля відбирають проби, готують їх для лабораторних випробувань та здійснюють випробування за відповідними чинними нормативними документами на методи відбору і підготовки проб до лабораторних випробувань та на методи аналізування.

Згідно п.6.3. договору, якщо фактичні якісні показники вугілля відрізняються від встановлених в п.5.1 договору базових показників, ціна 1 тони вугілля визначається з врахуванням знижок за кожен відсоток відхилення від базових показників.

Пунктами 6.3.1, 6.3.2 договору визначені відсотки знижки за показниками зольності та вологості.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє по 31.12.2020р., а в частині розрахунків - до їх повного виконання (пункт 10.1. договору в редакції додаткової угоди від 12.02.2020, а.с.21).

06.03.2020 між Державним підприємством Держвуглепостач, як виконавцем послуг (відповідач) та Державним підприємством Шахта ім. М.С. Сургая як замовником послуг (позивач), укладено договір про надання послуг №89/03 (далі договір, а.с.22).

Згідно п.1.1 договору, виконавець на умовах, передбачених дійсним договором, зобов`язується надати послуги з контролю визначення якості та кількості вугільної продукції замовника у відповідності до діючих нормативних актів, що регулюють питання приймання вугільної продукції за кодом ДК021:2015:71610000-7 Послуги з випробувань та аналізу складу і чистоти.

Відповідно до пункту 1.2. договору, замовник зобов`язується прийняти надані послуги відповідно до умов цього договору і сплати їх в об`ємі і в терміни, погоджені сторонами.

За положеннями підпункту 2.1.2. пункту 2.1 договору виконавець зобов`язаний керуватися вимогами наступних нормативних документів, в тому числі: ДСТУ 4096-2002 Вугілля буре, кам`яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Метод відбору та підготовки про до лабораторних випробувань; ДСТУ 7493:2013 Вугілля буре, кам`яне, антрацит і вугільні брикети. Правила приймання за якістю.

Прийом-передача наданих послуг здійснюється згідно акту прийому-передачі наданих послуг (пункт 3.1. договору).

У разі, якщо замовник впродовж 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання не підпише акт прийому-передачі наданих послуг і не надасть при цьому письмових претензій до якості наданих послуг, виконаних виконавцем за умовами цього договору, такий акт прийому-передачі наданих послуг вважається автоматично підписаним і приймається до розрахунку між сторонами (пункт 3.5. договору).

За умовами пункту 5.2. договору, виконавець несе відповідальність за якість та своєчасність наданих послуг, достовірність їх результатів, їх відповідність чинним нормативним документам і своєчасність надання послуг за даною угодою згідно зі статтею 231 ГК України.

Термін дії договору встановлюється з дати укладання і діє до 31.12.2020 включно, однак у будь-якому випадку до виконання сторонами усіх зобов`язань. Відповідно до ст.631 ЦК України сторони домовились, що умови дійсного договору застосовуються до відносин які виникли між сторонами з 15.02.2020р. (пункт 8.1. договору).

14.02.2020, 16.02.2020 та 18.02.2020 на адресу вантажоотримувача - Вуглегірської ТЕС були відвантажені вагони з вугіллям.

При прийманні вугілля лабораторією Вуглегірської ТЕС спільно з представником постачальника - Відокремленого підрозділу Управління з контролю якості та збагачення вугілля було здійснено відбір проб твердого палива для проведення їх аналізу, що підтверджується відповідними актами відбору проб з представником постачальника №442 та №444 від 20.02.2020, №449 від 23.02.2020 (а.с.27, 30, 32).

За результатами аналізів проб твердого палива, встановлено факт поставки вугілля від вантажовідправника, якісні показники зольності якого перевищили якісні показники, вказані в договорі, про що свідчать протоколи №442, №444, №449 аналізу проби твердого палива (а.с.28, 44, 45).

Відбір проб твердого палива та виконання проведених аналізів проб здійснений лабораторією Вуглегірської ТЕС за участю відповідача, який є виконавцем за договором про надання послуг №89/03, укладеним 06.03.2010 з Державним підприємством Шахта ім. М.С. Сургая як замовником послуг (позивач).

На виконання договору №89/03 від 06.03.2020 виконавець надав послуги з контролю визначення якості та кількості вугільної продукції, що постачається, зокрема, на ТЕС Вуглегірська, а замовник прийняв такі послуги, про що складені та підписані обома представниками сторін договору акти надання послуг №69 від 06.03.2020, №106 та №113 від 22.06.2020. Згідно наданих актів замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Позивач в позові посилається на те, що акти відбору проб з представником постачальника оформлені з порушеннями, а саме:

- в акті №442 від 20.02.2020 та в акті №449 кількість точкових проб 16 шт., в акті №444 від 20.02.2020 кількість точкових проб 28 шт., тоді як відповідно п.п.4.5. ДСТУ 4096 2002, кількість точкових проб незбагаченого палива від 500 тон до 1000 тон повинно відбиратися в об`єднану пробу не менше 32 точкових проб.

Також позивач вказує на те, що в протоколі №444 Аналізу проби твердого палива та в протоколі №449 Аналізу проби твердого палива представник ДП Держвуглепостач М.В. Федосєєва не поставила свій підпис.

На підтвердження своїх доводів позивач посилається на те, що ДП Держвуглепостач листом №01-27/20 від 28.02.2020 (а.с.46) зверталося до ПАТ Центренерго з проханням здійснити приймання вугілля у партіях за посвідченнями №2, №5 та №9 (а.с.26,29, 31) за даними вантажовідправника. У вказаному листі зазначено про те, в акті відбору проб з його представником (постачальника) №444 від 20.02.2020, посвідчення якості №5 в обсязі 938,8т. кількість точкових проб 28 шт., що є порушенням ДСТУ 4096-2002 п.п.4.5 (табл.№2) де кількість точкових проб не менше 32 точкових проб.

Позивач вказує на те, що отримав від ДП Держвуглепостач лист №01-46/20 від 08.05.2020 (а.с.48), який за своїм змістом суперечить вищевказаному листу ДП Держвуглепостач №01-27/20 від 28.02.2020 адресованому ПАТ Центренерго, оскільки у листі №01-46/20 від 08.05.2020 зазначено про те, що в акті відбору проб за лютий 2020 року від партій ПЯ №2,5 було помилково вказано невірну кількість точкових проб відібраних від зазначених партій (меншу ніж вимагає ДСТУ 4096-2002), фактично було відібрано точкових проб не менше ніж вимагає ДСУ 4096-2002.

Позивач направив відповідачу лист №485 від 22.04.2020, в якому повідомив про відмову від послуг останнього на Вуглегірській ТЕС (а.с.49).

В листі №591 від 13.05.2020 позивач просив відповідача надати контрольні зразки проб для здійснення хімічного аналізу в лабораторії Вуглегірської ТЕС з представником постачальника (а.с.50).

У відповідь, відповідач в листі №01-49/20 від 13.05.2020 повідомив позивача про те, що проби були відібрані у лютому 2020, минуло більше двох місяців з дня відбору проб, Відокремлений підрозділ Управління з контролю якості та збагачення вугілля не має можливості зберігати контрольні зразки впродовж тривалого терміну; крім того, листом від 22.04.2020 №485 ДП Шахта ім. М.С. Сургая відмовилося від надання послуг, у зв`язку з чим, працівники управління вимушено покинули Вуглегірську ТЕС та через відсутність спеціалізованого місця для зберігання проб, вони були утилізовані (а.с.51).

Як свідчать матеріали справи, в листі №11/709 від 03.03.2020 (а.с.54) Вуглегірська ТЕС, у відповідь на лист позивача від 28.02.2020, повідомила про те, що фактично проби були відібрані у встановленій чинним законодавством кількості, а тому відсутні підстави для приймання вугілля за посвідченнями якості №№2,5,9 за даними вантажовідправника. Крім того, зазначила про те, що для вирішення спірних питань щодо якості отриманого вугілля, на Вуглегірській ТЕС ПАТ Центренерго зберігаються належним чином оформлені арбітражні зразки лабораторних проб.

14.05.2020 постачальником ДП Шахта ім. М.С. Сургая, вантажоотримувачем Вуглегірська ТЕС ПАТ Центренерго та покупцем ПАТ Центренерго складені та підписані акти №6, №7 від 14.05.2020 приймання-передачі партії вугільної продукції за договором постачання №111/32 від 12.07.2019 (а.с.33, 36).

Також 14.05.2020 між представниками Вуглегірська ТЕС ПАТ Центренерго та ДП Шахта ім. М.С. Сургая складені та підписані акти №6, №7 від 14.05.2020 звіряння по кількості та якості вугільної продукції (а.с.34, 35).

Позивач наполягає на тому, що неналежне виконання ДП Держвуглепостач умов договору про надання послуг в частині контролю за дотриманням ДСТУ 4096-2002 Методи відбору та підготовки проб до лабораторних випробувань, призвело до штучного завищення зольності вугілля, та в свою чергу виникнення збитків, оскільки дані показники якості були прийняті до розрахунку та включені до Актів звіряння по кількості та якості №6, №7 від 14.05.2020.

Внаслідок здійсненого позивачем перерахунку вартості відвантаженого вугілля ПАТ Центренерго за показниками якості та кількості, сума за актами приймання-передачі партії вугільної продукції №6, №7 від 14.05.2020 склала 603918,65грн., що зменшило вартість поставленого вугілля на 2 353 760,19грн.

Вказану суму грошових коштів в розмірі 2 353 760,19грн. позивач вважає збитками, заподіяними йому внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №89/03 від 06.03.2020 про надання послуг.

Листом №590 від 13.05.2020 позивач звертався до відповідача з вимогою компенсувати понесені збитки за договором поставки вугілля №111/32 від 12.07.2019 (а.с.55).

В свою чергу, відповідач листом №01/63/20 від 21.05.2020 пропонував позивачу надати оригінали актів відбору проб від 20.02.2020 для внесення в них за погодженням з представниками Вуглегірською ТЕС ПАТ Центренерго уточнюючих записів з приводу кількості відібраних точкових проб (а.с.56).

Позивач направив відповідачу претензію №697 від 05.06.2020 з вимогою сплатити матеріальну шкоду в розмірі 2824512, 57 грн. (а.с.59).

Листом №01-101/20 від 17.07.2020 відповідач відмовив позивачу у відшкодуванні шкоди, пославшись на безпідставність вимог позивача (а.с.61).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із цим позовом про (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 23.10.2020, а.с.83) скасування актів відбору проб з представником постачальника №442 від 20.02.2020, №444 від 20.02.2020, №449 від 23.02.2020 та стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2 335 442,98грн.

Судова колегія враховує наступне.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Частинами 1, 2, 3 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 статті 224 ГК України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За положеннями підпункту 2.1.2. пункту 2.1 договору №89/03 від 06.03.2020, відповідач при виконання договору зобов`язаний керуватися вимогами, зокрема, ДСТУ 4096-2002 Вугілля буре, кам`яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Метод відбору та підготовки до лабораторних випробувань.

Відповідно до вимог п.п.4.5. (табл.2) ДСТУ 4096 2002, кількість точкових проб незбагаченого палива від 500 тон до 1000 тон повинно відбиратися в об`єднану пробу не менше 32 точкових проб.

З акту відбору проб №442 від 20.02.2020 (посвідчення якості №2) вбачається, що при відбору проб вугілля, що надійшло у обсязі 536 т, відібрано 16 точкових проб (а.с.30).

Згідно акту відбору проб №444 від 20.02.2020 (посвідчення якості №5), при відбору проб вугілля, що надійшло в обсязі 938,8 т. відібрано 28 точкових проб.

Отже, відповідачем під час приймання вугілля, що надійшло на адресу вантажоотримувача - Вуглегірської ТЕС 20.02.2020 було порушено вимоги п.п.4.5. (табл.2) ДСТУ 4096-2002 Вугілля буре, кам`яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Метод відбору та підготовки про до лабораторних випробувань.

Крім того, позивач посилається на те, що представником відповідача не були підписані протокол №444 Аналізу проби твердого палива та протокол №449 Аналізу проби твердого палива.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем вимог ДСТУ 7493:2013 Вугілля буре, кам`яне, антрацит і вугільні брикети. Правила приймання за якістю в частині не проведення аналізів контрольної проби, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.7.3 ДСТУ 7493:2013 Вугілля буре, кам`яне, антрацит і вугільні брикети. Правила приймання за якістю - один екземпляр лабораторної проби (контрольна проба) відправляють до випробувальної лабораторії споживача, другий екземпляр лабораторної проби - на зберігання як арбітражну пробу, а третій, за вимогою постачальника, зазначеною у договорі про постачання, отримує представник постачальника.

Аналогічні положення містяться в п.5.4 договору поставки вугілля №111/32 від 12.07.2019, згідно якого, з кожної об`єднаної проби готуються 3 (три) зразки лабораторної проби масою не менше 0;5 кг. кожен. Перший (товарний) зразок передається в лабораторію вантажоотримувача для виконання хіманалізу, другий (арбітражний) поміщається для зберігання, а третій (контрольний) зразок передається представнику постачальника за його вимогою.

Арбітражні зразки проб зберігаються у Вантажоотримувача до моменту підписання Актів звіряння кількості та якості партій вугілля, з яких відбирались ці зразки.

Представником постачальника в спірних актах відбору проб №442 від 20.02.2020, №449 від 23.02.2020, №444 від 20.02.2020 зазначено, що один екземпляр відібраних проб передається для аналізу в хімічну лабораторію Вуглегірської ТЕС, другий екземпляр - для хімічного аналізу в лабораторію постачальника, третій екземпляр (арбітражний) зберігається на Вуглегірській ТЕС.

Як свідчать матеріали справи, кожна спірна партія вугілля, що поставлялася позивачем на Вуглегірську ТЕС мала посвідчення про якість №9 від 18.02.2020, №5 від 16.02.2020, №2 від 14.02.2020, в якому були зазначені показники якості, зокрема, зольності за даними ДП Шахта ім. М.С. Сургая.

За результатами проведеного вантажоотримувачем лабораторного дослідження товарних зразків вугілля, поставленого на Вуглегірську ТЕС 14.02.2020, 16.02.2020 та 18.02.2020 було виявлено розбіжності з заявленими постачальником показниками якості вугілля, про що свідчать протоколи аналізу проб твердого палива №442, №444, №449 (а.с.28, 44, 45).

В матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем лабораторних аналізів другого екземпляру проб (контрольного зразка) та їх результатів.

Із вимогою про надання контрольних зразків проб для здійснення хімічного аналізу в лабораторії Вуглегірської ТЕС позивач звернувся до відповідача зі спливом двохмісячного терміну їх зберігання, встановленого п.5.11 ДСТУ 7493:2013, про що свідчить листування сторін (а.с.50, 51).

В п.7.4 ДСТУ 7493:2013 визначено, що якщо результат аналізу двох екземплярів контрольної проби (у споживача і постачальника) перевищує допустимі значення, то проводять аналізу третього екземпляру контрольної проби (арбітражної проби) у нейтральній лабораторії, визнаній споживачем та постачальником палива. Результати аналізу арбітражної проби є остаточними.

З матеріалів справи вбачається, що в листі №11/709 від 03.03.2020 (а.с.54) Вуглегірська ТЕС відмовила позивачу в прийманні вугілля за даними вантажовідправника та повідомила про те, що для вирішення спірних питань щодо якості отриманого вугілля на Вуглегірській ТЕС зберігаються належним чином оформлені арбітражні зразки лабораторних проб.

Таким чином, враховуючи положення ч.3 п.5.4 договору поставки вугілля (а.с.14), позивач повинен був до підписання актів звіряння кількості та якості, ініціювати проведення аналізу арбітражної проби, яка знаходилася в вантажоотримувача.

Однак, позивач вказаних дій не вчинив і 14.05.2020 підписав з Вуглегірською ТЕС ПАТ Центренерго акти №6, №7 звіряння по кількості та якості, прийнявши до розрахунку результати показників якості лабораторії вантажоотримувача (а.с.34, 35).

Таким чином, приймання спірних партій вугілля за актами звіряння по кількості та якості №6, №7 від 14.05.2020 за згодою позивача відбулось на підставі показників протоколів №442, №444, №449, складених за результатами аналізів проб на Вуглегірській ТЕС (а.с.28, 44, 45).

Акти звіряння по кількості та якості №6 та №7 від 14.05.2020р. та акти приймання партії вугільної продукції №6 та №7 від 14.05.2020р. підписані директором ДП Шахта ім. М.С. Сургая без жодних зауважень та заперечень, що підтверджує факт погодження ДП Шахта ім. М.С. Сургая із зазначеними у вказаних актах даними.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача збитків, позивач вирахував різницю між вартістю вугілля, виходячи із показників якості (зольності), що зазначені в посвідченнях ДП Шахта ім. М.С. Сургая про якість №9 від 18.02.2020, №5 від 16.02.2020, №2 від 14.02.2020 та вартістю вугілля, яка прийнята до розрахунку за актами приймання-передачі партії вугільної продукції №6, №7 від 14.05.2020 за показниками якості Вуглегірської ТЕС, та в результаті встановив, що ця різниця складає 2 353 760,19 грн. Вказану суму грошових коштів позивач вважає збитками.

На підтвердження факту понесення збитків (шкоди) позивач посилається на розрахунок матеріальних збитків та підписані між ПАТ Центренерго, Вуглегірською ТЕЦ та ДП Шахта ім. М.С. Сургая акти звіряння по кількості та якості №6 та №7 від 14.05.2020 та акти приймання партії вугільної продукції №6 та №7 від 14.05.2020.

Втім, вказані докази підтверджують лише здійснення господарських операцій з приймання передачі вугілля по кількості та якості між сторонами договору поставки вугілля №111/32 від 12.07.2019.

Розрахунок матеріальних збитків позивача базується на визначених ним показниках якості вугілля за посвідченнями №9 від 18.02.2020, №5 від 16.02.2020, №2 від 14.02.2020.

Проте, за відсутності результатів аналізів арбітражних проб зразків поставленого позивачем на Вуглегірську ТЕС вугілля, відсутні підстави вважати достовірними та погодженими з вантажоотримувачем показники якості вугілля, які визначені позивачем.

Відібрання відповідачем меншої кількості точкових проб, ніж передбачено ДСТУ 4096-2002 не є беззаперечним свідченням помилковості якісних показників вугілля за протоколами №442, №444, №449, складених за результатами аналізів проб на Вуглегірській ТЕС ь(а.с.28;44;45).

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження факту понесення збитків, а також не підтверджено документально їх розмір.

Стосовно позовних вимог про скасування актів відбору проб з представником постачальника №442 від 20.02.2020, №444 від 20.02.2020, №449 від 23.02.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України.

Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Позовні вимоги про скасування актів відбору проб не відповідають матеріально-правовим способам захисту, які передбачені статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України.

Акти відбору проб є доказами на підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, проте, вони не підлягають окремому розгляду та скасуванню судом.

Судова колегія враховує, що захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматися від їх вчинення.

Разом із тим, заявлені позивачем у цій справі вимоги не призводять до поновлення порушеного права позивача та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 16.12.2020 у справі №922/2831/19.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Слід зазначити, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У цій справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 17.02.2021 у справі №905/1775/20 без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 17.02.2021 року у справі №905/1775/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.06.2021р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя Л.Ф. Чернота