ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
УХвала

про залишення позовної заяви без руху

"07" червня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/418/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши позовну заяву публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синегрія-4», м. Київ від імені та в інтересах якого діє Приватне акціонерне товариство «КІНТО», м. Київ,

публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синегрія-5», м. Київ від імені та в інтересах якого діє Приватне акціонерне товариство «КІНТО», м. Київ

громадянин України ОСОБА_1 , м. Львів

до приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці Ужгородського району

про стягнення збитків у сумі 5.195.969,04грн. (за вимогами Позивача-1), у сумі 2.960.935,80грн. (за вимогами Позивача-2) та у сумі 676.872,00грн. (за вимогами Позивача-3)

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відпо-відача про стягнення збитків у сумі 5.195.969,04грн. (за вимогами Позивача-1), у сумі 2.960.935,80грн. (за вимогами Позивача-2) та у сумі 676.872,00грн. (за вимогами Позивача-3) як доплату за акції ПрАТ «Закарпаттяобленерго».

Розглянувши матеріали даної позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на наступне.

Згідно з частиною п`ятою статті 164 ГПК України встановлено, що до позовної заяви, підписаною представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною першою статті 56 ГПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Так, позовну заяву підписано адвокатом Кобилецький О.І.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 60 ГПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, надаючи право адвокату здійснювати представництво та захист своїх інтересів клієнт обумовлює обсяг наданих адвокату повноважень, який визначається змістом довіреності або відповідним договором на надання правової допомоги.

Зі змісту норм статей 19 та 20 Закону не вбачається безумовне право адвоката подавати до господарського суду позовні заяви, а відтак таке право має бути безпосередньо надано клієнтом адвокату.

Нормами ГПК України передбачено, що належними доказами на підтвердження повноваження адвоката як представника в господарському процесі є довіреність або ордер, при цьому суд приймаючи позовну заяву, подану від імені сторони адвокатом, має пересвідчитися щодо наявності у адвоката саме повноважень щодо подачі до господарського суду позовної заяви від імені клієнта, проте ордер не містить переліку наданих клієнтом адвокату повноважень.

З матеріалів позовної заяви від 28.05.2021 №б/н вбачається, що на підтвердження повноважень адвоката Кобилецького О.І. суду подано ордери від 27.05.2021 серія КС №734035 та від 27.05.2021 серія КС №734036, які видані на підставі договорів про надання правової допомоги від 01.03.2021 №19 та від 30.03.2021 №23.

Матеріали позовної заяви від 28.05.2021 №б/н не містять належним чином завірених копій договорів про надання правової допомоги від 01.03.2021 №19 та від 30.03.2021 №23, або витягів з них, що унеможливлює встановлення обсягу повноважень наданих адвокату клієнтом (позивачами), зокрема, наявності права у адвоката Кобилецького О.І. на підписання та подачу до господарського суду позовної заяви від імені Приватного акціонерного товариства «КІНТО» та ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху в порядку статті 174 ГПК України та встановити позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання суду: належним чином завірених копій договорів про надання правової допомоги від 01.03.2021 №19 та від 30.03.2021 №23.

Позивачами 1 та 2 також подано суду клопотання про відстрочення сплати судового збору. Такі аргументовані заявниками тим, що предметом спору у даній справі у тому числі є захист соціальних прав вкладників інвестиційних фондів (Позивача 1 та Позивача 2), які були акціонерами ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», що звертаються до Суду, та в інтересах і від імені яких діє ПрАТ «КІНТО» як управитель фондів, а відтак існує підстава для відстрочення сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, звертають увагу Суду на матеріальне становище Позивача-1 та Позивача 2, яке вже суттєво постраждало від неправомірних дій Відповідача, та може додатково постраждати внаслідок непередбачуваних витрат на сплату судового збору.

Витрати на сплату судового збору у розмірі 77 939,54 грн., які необхідно понести Позивачу 1, та витрати на сплату судового збору у розмірі 44 414,04 грн., які необхідно понести Позивачу 2 з метою відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Відповідача, є обтяжливими для Позивача-1 та Позивача 2, оскільки є непередбачуваними, а потрібна сума не закладена у витрати підприємства, що здійснює управління фондами, згідно фінансового плану на поточний фінансовий рік. В разі понесення таких передчасних витрат Позивачем 1 та Позивачем 2, майновий стан ПрАТ «КІНТО» як управителя фондів, а відтак і самих фондів (Позивача 1 та Позивача 2), якими управляє ПрАТ «КІНТО», постраждає, що в кінцевому рахунку ще більш негативно вплине на майновий стан вкладників.

Позивач 1 та Позивач 2, від імені та в інтересах яких діє ПрАТ «КІНТО», зобов`язуються сплатити суму судового збору у повному обсязі в разі ухвaлення судового рішення не на користь Позивачів або сплатити відповідну частину судового збору в разі часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено, що станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2270,00 гривні.

Позивачами 1 та 2 заявлено майнову вимогу про стягнення заборгованості у сумі 5.195.969,04грн. (за вимогами Позивача-1), у сумі 2.960.935,80грн. (за вимогами Позивача-2), а тому за подання даного позову позивачі мають сплатити судового збору у розмірі 77 939,54 грн. та відповідно у розмірі 44 414,04 грн.

Однак, матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору за подання вказаного позову у встановленому порядку та розмірі.

Водночас, позивачами до матеріалів позовної заяви додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви з огляду на те, що такі витрати є обтяжливими для Позивача-1 та Позивача 2, оскільки є непередбачуваними, а потрібна сума не закладена у витрати підприємства, що здійснює управління фондами, згідно фінансового плану на поточний фінансовий рік. В разі понесення таких передчасних витрат Позивачем 1 та Позивачем 2, майновий стан ПрАТ «КІНТО» як управителя фондів, а відтак і самих фондів (Позивача 1 та Позивача 2), якими управляє ПрАТ «КІНТО», постраждає, що в кінцевому рахунку ще більш негативно вплине на майновий стан вкладників.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В наведеній нормі Закону встановлено чіткий обмежений перелік умов, за наявності яких суд має право, а не обов`язок, відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

Обґрунтовуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, заявники зазначають про обтяжливість розміру судового збору, відсутності таких передбачених витрат у поточному фінансовому році, тощо. Проте доказів щодо існування хоча б однієї із вказаних умов, позивачами до клопотання не додано.

Обставини, на які посилається позивачі, не є тими обставинами, за яких можливе надання відстрочки сплати судового збору.

Оскільки заявники є юридичними особами, то у відповідності до частини другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд не може відстрочити сплату судового збору.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в ухвалі від 03.07.2018 у справі №906/437/16.

При цьому статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що свідчить про те, що позивачі під час подання позову є рівними та на них покладається обов`язок щодо сплати судового збору за розгляд у суді позовних заяв.

Відповідно до ГПК України, Закону України "Про судовий збір" сплата судового збору за подання позовної заяви покладається на позивача і докази сплати судового збору він повинен надати разом з позовною заявою, що позивачем не зроблено.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що під час розгляду справи в господарському суді у нього буде реальна можливість сплатити необхідну суму судового збору.

При цьому, під час розгляду клопотання позивачів про відстрочення сплати судового збору суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі „Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі „Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оскільки зазначені заявником підстави не підпадають під перелік умов, наведений в ст. 8 Закону України "Про судовий збір", Суд доходить висновку про відсутність правових підстав для відстрочення сплати судового збору в даному випадку.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги недоведеність обставин, які перешкоджають сплаті судового збору в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір", клопотання публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синегрія-4», м. Київ та публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синегрія-5», м. Київ від імені та в інтересах якого діє Приватне акціонерне товариство «КІНТО», м. Київ про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Отже, на підтвердження факту сплати судового збору позивачі повинні надати оригінал платіжного доручення (квитанцію, тощо) із зазначенням у ньому належних платіжних реквізитів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивачів про відстрочення сплати судового збору.

За наведених обставин, оскільки подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу позивачів на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 162, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синегрія-4», м. Київ від імені та в інтересах якого діє Приватне акціонерне товариство «КІНТО», м. Київ,

публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синегрія-5», м. Київ від імені та в інтересах якого діє Приватне акціонерне товариство «КІНТО», м. Київ

громадянина України ОСОБА_1 , м. Львів

до приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці Ужгородського району залишити без руху.

У задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синегрія-4», м. Київ та публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синегрія-5», м. Київ від імені та в інтересах якого діє Приватне акціонерне товариство «КІНТО», м. Київ про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Надати позивачам строк у десять днів з дня вручення даної ухвали на усунення вказаних в ній недоліків шляхом належного виконання вимог ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у визначений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ремецькі О.Ф.