ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1233/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаізол", місто Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Промсистема", місто Харків
про стягнення 86 383,15 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Промсистема" (відповідача) 86 383,15 грн., з яких: 79 428,38 грн. - заборгованість за поставлений згідно Видаткової накладної № ХФ-0266 від 01.04.2020 товар, 2 324,10 грн. - три проценти річних та 4 630,67 грн. - інфляційні втрати. Також позивач просить покласти на ТОВ "НВП Промсистема" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12 квітня 2021 року позовну заяву ТОВ "Нормаізол" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1233/21. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України. Відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП Промсистема" наданими відповідачу процесуальними правами не скористалося; у встановлений статтею 251 Господарського процесуального кодексу України строк відзив на позовну заяву до суду не подало.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали Господарського суду Харківської області від 12.04.2021 про відкриття провадження у справі № 922/1233/21 направлено в паперовій формі - рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за юридичною адресою позивача - ТОВ "Нормаізол" та юридичною адресою відповідача - ТОВ "НВП Промсистема" вказаними у позовній заяві, які також співпадають з юридичними адресами сторін відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак, зазначені відправлення не вручені та повернуті до суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", про що свідчать довідки відділення поштового зв`язку "Укрпошта".

Також у відповідності до частини шостої статті 120 Господарського процесуального кодексу України, Суд намагався повідомити ТОВ "НВП Промсистема" про розгляд даної справи телефонограмою. Проте за номером, який вказаний у позовній заяві телефонограма не була прийнята (телефон не обслуговується). Відомостей щодо інших засобів зв`язку із відповідачем матеріали справи не містять.

Відтак, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи, а сторни, у відповідності до пункту 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України визнаються такими, що були належним чином повідомленими про розгляд даної справи.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Так, розглянувши справу № 922/1233/21 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 квітня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" було здійснено поставку та передано у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Промсистема" товар: спінений синтетичний каучук з клеєм RUBBER C 10 мм у кількості 500 м2; скотч 5 см PVC TAPE Black у кількості 162 шт.

Відповідачем було прийнято у власність товар у вищевказаній кількості та номенклатурі, що підтверджується наступними документами:

- видатковою накладною № ХФ-0266 від 01.04.2020 на загальну суму 79 428, 38 грн., яка містить підпис та печатку позивача - постачальника-особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, директора Харківської філії Позивача Шамес Геннадія Борисовича та підпис відповідача - отримувача-директора відповідача Діденко Світлани Олексіївни за довіреністю на отримання ТМЦ № 218 від 31.03., згідно якої їй довірено отримання товарно-матеріальних цінностей від позивача;

- товарно-транспортною накладною №РХФ-0266 від 01.04.2020 року, яка свідчить про переміщення та прийняття товарно-матеріальних цінностей відповідачем;

- актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 по 01.12.2020 між позивачем і відповідачем, згідно якого станом на 01.12.2020 року підписом у якій відповідач визнає заборгованість на користь позивача у сумі 79 428, 38 грн. Даний Акт містить підписи та печатки позивача та відповідача, що є підтвердженням факту взаємних розрахунків;

- гарантійним листом (вих. №03-04/1 від 03.04.2020), згідно якого відповідач гарантував здійснити оплату позивачу за отримані матеріали (товар) на загальну суму 236 046, 14 грн. (до складу якої входить сума 79 428, 38 грн.) до 15.04.2020.

Звертаючись до суду із позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" зазначає, що свої зобов`язання з поставки товару позивач виконав в повному обсязі. Разом з тим, останній строк належної оплати товару сплинув 15.04.2020, а відповідач зобов`язання з оплати товару не виконав, чим допустив прострочення виконання зобов`язання, що складає 356 календарних днів.

Таким чином, на час розгляду справи у Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Промсистема" наявна заборгованість в розмірі 79 428,38 грн. Крім того, внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем нараховано три проценти річних в розмірі 2 324,10 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 630,67 грн. (в порядку статті 625 ЦК України). Обставини щодо стягнення суми основного боргу та зазначених нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення ТОВ "Нормаізол" до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 202, статті 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6, 627 ЦК України також визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Згідно приписів статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Водночас відповідно до частини першої статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що будь яких договорів у формі єдиного документу сторонами не складалося.

Визначаючи правову природу відносин, що склалися між ТОВ "Нормаізол" і ТОВ "НВП Промсистема", виходячи з аналізу положень статей 174, 181 ГК України та статей 202, 205, 626, 627, 638, 639 ЦК України, суд приходить до висновку, що між сторонами у спрощений спосіб укладено договір купівлі-продажу, регулювання якого здійснюється главою 54 Цивільного кодексу України.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи наведені положення цивільного законодавства, суд зазначає, що строк виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, які склалися між сторонами у даному випадку, встановлений спеціальною нормою статті 692 ЦК України, а факт отримання товару є самостійною підставою для виникнення у покупця обов`язку негайно здійснити розрахунки, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Отже Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП Промсистема", як покупець, зобов`язано було оплатити вартість товару після отримання його від позивача, а строк оплати товару є таким, що настав 02 квітня 2020 року.

Також суд зазначає, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем, але сам факт підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 19.09.2019 у справі № 910/14566/18).

Відповідно, підписаний представниками та скріплений печатками сторін Акт звірки взаєморозрахунків також свідчить про фактичне визнання відповідачем наявної у нього заборгованості в розмірі 79 428,38 грн.

Згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що ТОВ "НВП Промсистема" в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростувало, жодних доказів оплати заборгованості за отриманий згідно Видаткової накладної № ХФ-0266 від 01.04.2020 товар не надало, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" в частині примусового стягнення з відповідача 79 428,38 грн. основного боргу обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

Відповідно також до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже у даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши надані ТОВ "Нормаізол" розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд зазначає, що загальна кількість днів у 2020 році складає 366, а не 365. Отже не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання зобов`язання, судом розраховано суму 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача: 2 319,46 грн. (у період з 16.04.2020 до 31.12.2020 - 1 692,74 грн.; з 01.01.2021 до 06.04.2021 - 626,72 грн.).

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" в цій частині та стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 4 630,67 грн. та трьох процентів річних в розмірі 2 319,46 грн. В задоволенні позовних вимог в частині заявлених до стягнення трьох процентів річних в розмірі 4,64 грн. суд відмовляє, у зв`язку із безпідставністю відповідних нарахувань.

Також позивачем заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат у справі: відшкодування судового збору і витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5 000,00 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частинами першою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи обґрунтованість заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" позовних вимог, судовий збір в мінімальному розмірі, що визначений Законом України "Про судовий збір" - 2 270,00 грн. покладається судом на Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП Промсистема", з вини якого виник спір, та підлягає стягненню на користь позивача у даній справі.

Також дослідивши матеріали справи та докази, надані позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану із веденням досудово-претензійної роботи та підготовкою позову для звернення до суду, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Так, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, згідно частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Суд також звертає увагу на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається із матеріалів справи, в якості доказів понесення витрат на оплату послуг адвоката до матеріалів справи надано Договір № 31 про надання правової допомоги, укладений 07.12.2018 між Адвокатським бюро "Олександра Кулаковського" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нормаізол", відповідно до умов якого Клієнт доручає, а Бюро, відповідно до вимог чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання по наданню правової допомоги (професійної правової допомоги), а також здійсненню представницьких інтересів, захисту права і законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 01 квітня 2021 року до Договору про надання правової допомоги № 31 від 07.12.2018 сторони погодили порядок надання правової допомоги: "Ознайомлення з документами первинного бухгалтерського обліку, складання на їх основі позовної заяви про стягнення з ТОВ "НВП Промсистема" суми боргу, 3% річних, інфляційних, витрат на правову допомогу на користь Клієнта, подання позовної заяви до Господарського суду Харківської області. Представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Харківської області в твердій грошовій сумі" - вартість 5 000,00 грн.

Оплата послуг здійснюється в наступному порядку: 100% вартості послуги правової допомоги (гонорару) сплачується протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання цієї додаткової угоди.

Правова допомога вважаються наданою після підписання акту приймання - передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Бюро надає Клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Бюро понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

Клієнт зобов`язаний на протязі п`яти днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правової допомоги підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту (п.п. 5.1. - 5.3. Додаткової угоди до Договору № 31).

Вирішуючи питання щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Промсистема" витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши подані до матеріалів справи докази, Суд зазначає, що заявником не дотримано вимог частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зі змісту якої вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Не надано заявником ані Акту приймання-передачі наданих послуг на підтвердження факту надання послуг, що також передбачено Додатковою угодою № 1 від 01.04.2021 до Договору про надання правової допомоги № 31, ані рахунку на оплату послуг, виставленого адвокатом, який містив би інформацію про час, витрачений на вчинення необхідних дій, конкретизації обсягу наданих фахівцем у галузі права послуг та (за необхідності) вартість кожної з послуг окремо.

Отже оцінивши в сукупності надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що вони не можуть бути прийняті як належні, оскільки не є беззаперечними у взаємному зв`язку та не дають змогу чітко, об`єктивно та достовірно встановити ті обставини, на підтвердження яких вони надані: зміст наданих Адвокатським бюро "Олександра Кулаковського" послуг, їх вартість та погодження Клієнтом. Сам лише Договір не може слугувати підтвердженням та підставою для відшкодування витрат на надання правничої допомоги.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" у відшкодуванні 5 000,00 грн. витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Промсистема" (місцезнаходження: 61002, місто Харків, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" (місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Димитрова, будинок 6, квартира 41; ) суму основного боргу за Видатковою накладною № ХФ-0266 від 01.04.2020 в розмірі 79 428,38 грн., 3% в розмірі 2 319,46 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 630,67 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову в частині стягнення процентів річних в розмірі 4,64 грн. - відмовити.

В задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаізол" у відшкодуванні витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "08" червня 2021 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/1233/21