ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
07 червня 2021 року Справа № 906/1138/20
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Мельник О.В.
секретар судового засідання Дика А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" про ухвалення додаткового рішення у справі №906/1138/20
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" на рішення Господарського суду Житомирської області від 25 лютого 2021 року у справі №906/1138/20 (суддя Вельмакіна Т.М.)
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО"
про стягнення 515971,90 грн.
за участю представників сторін:
позивача- Янкевич Л.Д.
відповідача - не з`явився
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25 лютого 2021 року у справі №906/1138/20 позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" () на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" () 515971,90 грн. вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу; 7739,58 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 25 лютого 2021 року у справі №906/1138/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" на рішення Господарського суду Житомирської області від 25 лютого 2021 року у справі №906/1138/20 задоволено. Рішення Господарського суду Житомирської області від 25 лютого 2021 року у справі №906/1138/20 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" () 11609,25 витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

27.05.2021 на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" про ухвалення додаткового рішення у справі №906/1138/20, в якій заявник просить стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" () 35 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" про ухвалення додаткового рішення у справі №906/1138/20 призначено на 07.06.2021 об 12:00 год.

В судове засідання 07.06.2021 представник відповідача не з`явився; учасник справи був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, тому вказане не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ст. 244 ГПК України.

Представник позивача заперечила щодо поданої заяви, просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн.

Розглядаючи подане відповідачем клопотання про винесення додаткової постанови у справі №906/1138/20 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріалами справи підтверджено, що 25.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" подало суду першої інстанції заяву про відшкодування судових витрат (витрат на професійну правову допомогу) в розмірі 35 000,00 грн. та відповідні докази (договір про надання правничої/правової допомоги від 06.10.2020; видатковий касовий ордер від 06.10.2020 на суму 20 000, 00 грн.; квитанцію від 07.10.2020 на суму 20 000,00 грн.) /а.с. 12-17 у т.2/.

Крім того, 31.05.2021 на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №906/1138/20, в якій заявник просить стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" 35 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу з яких 20 000,00 грн. за надання правової допомоги в суді першої інстанції та 15 000,00 грн. відповідно до п. 5 договору про надання правничої допомоги від 06.10.2020 у зв`язку позитивним вирішенням справи для Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" (на підтвердження понесених витрат надав платіжне доручення №699 від 26.05.2021 на суму 15 000,00 грн.) /а.с.107-110 у т.2/.

Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові, - на позивача.

На обґрунтування поданої заяви про розподіл судових витрат відповідач подав суду першої та апеляційної інстанції копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 06.10.2020, за умовами п. 5 якого розмір гонорару адвоката становить 20 000,00 грн. за надання правничої (правової) допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції. У випадку позитивного для клієнта вирішення справи судом (згідно судового рішення, яке набрало законної сили) адвокату сплачується додаткова винагорода у розмірі 15 000,00 грн. /а.с. 15 у т.1/. Також відповідач надав видатковий касовий ордер від 06.10.2020 на суму 20 000, 00 грн.; квитанцію від 07.10.2020 на суму 20 000,00 грн. /а.с. 16-17 у т.2/ та платіжне доручення №699 від 26.05.2021 на суму 15 000,00 грн. /а.с. 110 зі звороту у т.2/.

Як передбачено частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання наведених вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

В судовому засіданні 07.06.2021 представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" просила суд апеляційної інстанції зменшити розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката до 5 000,00 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18 та у додатковій постанові від 20.08.2020 у справі №910/3437/19 і додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність та/або нерозумність та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" не надало. В судовому засіданні представник позивача лише зазначила, що обґрунтованими є витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. без ґрунтовного заперечення.

Таким чином колегія суддів відхиляє як необґрунтоване заявлене клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів враховує, що умовами п. 5 договору про надання правничої допомоги розмір гонорару адвоката становить 20 000,00 грн. за надання правничої (правової) допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції /а.с. 15 у т.1/.

Разом з тим, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції.

Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

Також, у п. 5 договору сторони погодили, що у випадку позитивного для клієнта вирішення справи судом (згідно судового рішення, яке набрало законної сили) адвокату сплачується додаткова винагорода у розмірі 15 000,00 грн.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Отже, за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97).

Колегія суддів в межах даної справи враховує складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціну позову та з огляду на зазначене, встановивши зазначені обставини, прийшла до висновку, що надані відповідачем докази є достатніми, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги та розмір понесених відповідачем витрат на правову допомогу у даній справі.

При цьому загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, складає 35 000,00 грн., що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару і є співмірною із складністю справи і складністю виконаних адвокатом робіт.

З огляду на зазначене, враховуючи норми ст.126, ст.129 ГПК України, оцінивши докази, що підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, розмір понесених відповідачем витрат на правову допомогу у суді першої та апеляційної інстанції, враховуючи необґрунтованість клопотання позивача про зменшення розміру таких витрат, колегія суддів прийшла до висновку, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати у сумі 35 000,00 грн. підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти додаткову постанову у справі №906/1138/20.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, Житомирська обл., м. Житомир, Вул. Фещенка - Чопівського, буд. 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-КО" (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Чехова, буд. 1, ) витрати на оплату правничої допомоги, понесенні відповідачем під час розгляду справи №906/1138/20 в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 35 000,00 грн.

3. Доручити Господарському суду Житомирської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

5. Справу №906/1138/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "08" червня 2021 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.