УХВАЛА

м. Київ

02.06.2021Справа № 910/20831/20
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕБ ПРО" про забезпечення позову

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕБ ПРО"

до Міністерства оборони України

про визнання договору укладеним та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕБ ПРО" звернулося з позовом до Господарського суду міста Києва до Міністерства оборони України про визнання договору укладеним та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року визначено суддю Джарти В.В.

Враховуючи відсутність у судді Джарти В. В. (станом на дату подання позову) допуску до державної таємниці та беручи до уваги порушення порядку визначення судді для розгляду справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 року задоволено самовідвід судді Джарти Вікторії Василівни.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Мудрого С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати в закритому судовому засіданні. Підготовче засідання у справі призначено на 05.04.2021.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 05.04.21 та від 26.04.21 підготовче засідання відкладалось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 відмовлено у прийнятті заяви позивача про зміну предмета позову з урахуванням заяви про виправлення описки. Задоволено заяву позивача про проведення письмового опитування. Зобов`язано Міністерство оборони України подати витребувані документи у строк до 25.06.2021. Відкладено підготовче засідання на 05.07.2021.

31.05.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову в якій просить суд здійснити забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6 ) укладати договори, які повністю або частково стосуються визнання робіт по розгортанню комлексної системи моніторингу на потенційно небезпечних об`єктах.

Позивачем зазначено, що у розпорядника Міністерства оборони України за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та у відповідності до Наказу Міністерства оборони України від 27.02.2020 № 66, яким було затверджено Паспорт бюджетної програми на 2020 рік за КПКВ 2101210 «Утилізація боєприпасів, рідинних компонентів ракетного палива, озброєння, військової техніки та іншого військового майна, забезпечення живучості та вибухопожежобезпеки арсеналів, баз і складів Збройних Сил України були передбачені бюджетні асигнування та, відповідно, повноваження на взяття бюджетних зобов`язань на закупівлю робіт (послуг) на розгортання комплексної системи моніторингу на потенційно небезпечних об`єктах у 2020 році. А тому закупівля відбувалась з дотримання вимог бюджетного законодавства та порядку здійснення закупівель у сфері державного оборонного замовлення.

На думку позивача, контракт був укладений та позивач фактично приступив до його виконання. А тому, в позивача виникли обґрунтовані очікування щодо належного виконання контракту з боку відповідача та взяття ним необхідних зобов`язань.

Проте виконання контракту буде утрудненим або неможливим, якщо відповідач укладе контракт на закупівлю робіт (послуг) за бюджетною підпрограмою КПКВ 2101210/2 «Забезпечення живучості та вибухопожежобезпеки арсеналів, баз і складів Збройних Сил України» по розгортанню комплексної системи моніторингу на потенційно небезпечних об`єктах з іншим суб`єктом господарювання.

Також, позивачем зазначено, що в Міністерства оборони України передбачені бюджетні асигнування на взяття бюджетних зобов`язань за роботами по розгортанню комплексної системи моніторингу на потенційно небезпечних об`єктах, які є ідентичними тим роботам, що передбачені контрактом.

Отже, факт наявності бюджетних асигнувань в контексті вищезазначених робіт, свідчить про те, що видатки мають бути направлені відповідачем саме на закупівлю робіт по розгортанню комплексної системи моніторингу на потенційно небезпечних об`єктах. Проте, у випадку укладення такого договору з іншим суб`єктом господарювання ефективний захист порушених та оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде утрудненим або неможливим.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки, заявником не надано доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕБ ПРО" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя С.М. Мудрий