ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року м.Дніпро Справа № 908/2192/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020 (Рішення оформлено та підписано 30.12.2020, суддя Дроздова С.С.) у справі

за позовом державного підприємства Житомирський бронетанковий завод , Житомирська область, смт. Новогуйвинське

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд, м. Запоріжжя,

про стягнення 116 121 грн 60 коп.

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд, м.Запоріжжя

до відповідача державного підприємства Житомирський бронетанковий завод, Житомирська область, смт. Новогуйвинське

про стягнення 166 751 грн 55 коп.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог та зустрічних позовних вимог

26.08.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява державного підприємства Житомирський бронетанковий завод про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд 83 865,60 грн пені, 32 256,00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов договору поставки №196 від 23.05.2019 щодо своєчасної поставки продукції.

17.09.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд про стягнення з Державного підприємства Житомирський бронетанковий завод 116 040,00 грн основного боргу за поставлений товар за видатковою накладною РН-0000269 від 13.08.2019, 5 972,66 грн - 3 % річних, 5 032,08 грн - інфляційних втрат, 39 706,81 грн - пені.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані посиланням на несвоєчасну оплату відповідачем за зустрічним позовом заборгованості за поставлений товар.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020 у даній справі первісні позовні вимоги задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд на користь державного підприємства Житомирський бронетанковий завод 83 865,60 грн пені, 32 256,00 грн штрафу, 2 102,00 грн судового збору. Зустрічні позовні вимоги задоволено. Стягнуто з державного підприємства Житомирський бронетанковий завод на користь товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд 116 040,00 грн основного боргу, 5 972,66 грн 3 % річних, 5 032,08 грн інфляційних втрат, 39 706,81 грн пені, 2 501,27 грн судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідачем за первісним позовом не виконано зобов`язання з поставки продукції у повному обсязі в строки та в розмірах, визначених сторонами у специфікації, що є підставою для стягнення неустойки у вигляді пені та штрафу. Несплата відповідачем за зустрічним позовом основної заборгованості у повному обсязі у визначений договором строк, є підставою для стягнення з останнього 3% річних, втрат від інфляції та пені.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Товариство з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення 83 865,60 грн пені, 32 256,00 грн штрафу і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. В іншій частині рішення залишити без змін.

Аргументуючи апеляційну скаргу, скаржник посилається на те, що предметом закупівлі був компресор з помпою АК-150МКВ 7 штук. Отримавши від позивача договір та специфікацію та результатами тендеру №3979664, відповідач дізнався, що позивач змінив перелік товару, який потрібно було поставити на його адресу, а саме в специфікації замість товару "компресор з помпою АК-150МКВ 7 штук" вказано інший товар "компресор з помпою 765-78-сб281 7 штук". Відповідач засобами телефонного зв`язку з`єднався з представником позивача з метою з`ясування невідповідностей у специфікації та умов тендерної документації. Позивач повідомив, що наразі йому не потрібен компресор з помпою АК-150МКВ, а потрібен інший компресор - компресор з помпою 765-78-сб281 у кількості 7 штук. Відповідач повідомив позивача, що має змогу поставити лише 1 компресор з помпою 765-78-сб281, так як приймаючи участь у вищевказаному тендері взагалі не розраховував на його поставку, оскільки він не був предметом закупівлі.

Також відповідачем було направлено на електронну адресу позивача лист від 27.05.2019, згідно з яким відповідач повідомляв позивача про те, що внаслідок односторонньої зміни самим позивачем товару, який поставляється, відповідач має змогу поставити 1 компресор з помпою 765-78-сб281.

Відповідачем були підписані договір та специфікації, з метою недопущення існування проблем у позивача з ДК "Укроборонопром", оскільки кожен тендер фактично перевіряється контролюючими органами. Відповідач погодився на умови договору та специфікації і розумно сподівався, що в подальшому кількість спірного товару у специфікації до договору буде зменшена з 7 штук до 1 штуки.

Відповідач неодноразово звертався до позивача з листами щодо неможливості поставки компресорів з помпою 765-78-сб281 та наполягав на внесенні змін до договору. Відповіді на вказані листи позивачем не надано.

З урахуванням наведеного, скаржник вважає, що його вина у порушенні строків поставки 6 одиниць компресорів з помпою 765-78-сб281 відсутня, відповідно, його не може бути притягнуто до відповідальності і стягнуто з нього штрафні санкції.

Крім того, скаржник не погоджується із рішенням суду в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій.

Заявник апеляційної скарги наголошує, що стягнення з нього штрафних санкцій у заявленому позивачем розмірі без їх істотного зменшення призведе до збитковості відповідача, що у період фінансової кризи в Україні та епідемії коронавірусу в цілому та надзвичайної ситуації, зокрема, може стати наслідком банкротства підприємства, виникнення заборгованості по сплаті заробітної плати, податків та зборів, подальше звільнення працівників.

3.2 Доводи інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020; призначено

справу до розгляду на 09.03.2021.

У зв`язку з перебуванням судді-доповідача Кузнецова В.О. на лікарняному, відповідно до п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, розгляд справи, призначеної на 09 березня 2021 року не відбувся.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 26.03.2021 призначено справу до розгляду на 20.04.2021.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 05.04.2021 задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

20.04.2021 у судовому засіданні оголошено перерву у судовому засіданні до 01.06.2021.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 12.05.2021 задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

01.06.2021 у судове засідання з`явилися представники сторін, які надали відповідні пояснення.

01.06.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

23.05.2019 між державним підприємством Житомирський бронетанковий завод (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд (постачальник) був укладений договір № 196 (договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у специфікації (продукція), на умовах та в строки, передбачені договором (п. 1.1 договору).

Кількість та номенклатура продукції вказується у специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору (п. 2.1 договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що постачальник гарантує, що продукція є технічно справною, придатною для використання за призначенням, стосовно неї відсутні права третіх осіб, пов`язаних з її наймом, знаходженням у власності, заставі, користуванні, а також з інтелектуальною власністю тощо.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.4 договору, якість, комплектність, пакування й маркування продукції повинні відповідати нормам, чинним стандартам (ТУ, ГОСТ, технічній документації) для даного виду продукції. Постачальник гарантує, що продукція, яка є предметом поставки за договором придатна для використання за призначенням та повністю відповідає умовам договору, щодо якості та номенклатури. Якість продукції, що є предметом договору перевіряється відділом технічного контролю покупця, результати перевірки оформляються актом вхідного контролю, на кожну окрему партію продукції.

Положеннями п. 3.1 договору передбачено, що поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця (або на інших умовах, обговорених сторонами), в строки/терміни встановлені сторонами у відповідній специфікації. Моментом поставки продукції та передача її покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної та проходження вхідного контролю покупця.

За умовами п.3.2 договору, поставка продукції здійснюється партіями. Асортимент та кількість кожної партії повинні відповідати продукції визначеної специфікацією. постачальник зобов`язаний повідомити покупця про прогнозовану дату поставки продукції не пізніше 3 днів до дати поставки.

Відповідно до п.11.5 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від зобов`язань та від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії договору.

28.05.2019 сторонами підписано специфікацію №1 до договору, в якій обумовлено перелік продукції до постачання загальною вартістю: 787680 грн. в т.ч. ПДВ. Термін поставки продукції 10 календарних днів з моменту підписання специфікації (21.06.2019).

Згідно видаткових накладних № РН-0000215 від 21.06.2019 на суму 169680 грн, № РН-0000234 від 05.07.2019 на суму 80400 грн, № РН-0000242 від 12.07.2019 на суму 76800 грн постачальником здійснено поставку визначеної продукції.

Таким чином, загальна сума поставленої постачальником продукції по специфікації № 1 від 28.05.2019 складає 326880 грн.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що в порушення умов договору та специфікації, загальна сума непоставленої продукції складає 460800 грн.

В зв`язку з невиконанням відповідачем за первісним позовом умов договору та специфікації, позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення сума пені в розмірі 83865,60 грн та штрафу в розмірі 32 256 грн.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного перегляду є рішення господарського суду в частині задоволення первісного позову про стягнення з відповідача пені в розмірі 83 865,60 грн та штрафу в розмірі 32 256 грн, нарахованих позивачем у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань зі своєчасної поставки продукції на підставі договору №196 від 23.05.2019.

Закон України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі").

За змістом ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша ст.509 Цивільного кодексу України).

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст.174 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами за своєю правовою природою є договором поставки.

Статтею 265 Господарського кодексу України унормовано, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею ст.655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.530 Цивільного кодексу Україния якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої ст.193, частини першої 1 ст.216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Частина 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання мов договору сторони несуть відповідальність згідно положень договору та законодавства України.

Відповідно до п.7.3 сторонами договору встановлено, що за порушення постачальником строків поставки продукції, заміни продукції, постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 0,1%, від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення.

Відповідно до умов специфікацій №1 до договору, відповідач за первісним позовом повинен був здійснити поставку продукції у строк 10 календарних днів з моменту підписання специфікацій (21.06.2019), тобто по 01.07.2019 включно.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з поставки продукції в повному обсязі, в строки та в розмірах визначених сторонами в специфікації, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за порушення строків поставки у розмірі 83865,60 грн за період з 02.07.2019 по 31.12.2019 та штраф за прострочення виконання зобов`язань понад тридцять днів у розмірі 7% у розмірі 32256 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, колегія суддів вважає, що розрахунок відповідає передбаченим законодавством порядку та способу нарахування, є обґрунтованим та арифметично вірним.

Встановивши наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про наявність підстав для зменшення суми штрафу і пені, враховуючи таке.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої неустойки, яка нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно до положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

У даному випадку відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення пені. При цьому розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача є співрозмірним з порушенням.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про відстуність підстав для зменшення розміру нарахованих пені та штрафу.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника щодо односторонньої зміни позивачем товару, що поставляється.

За змістом статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У даному випадку сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а тому з урахуванням частини першої ст.204 Цивільного кодексу України цей правочин є правомірним.

Підписавши договір №196 від 23.05.2019 та специфікацію № 1 до цього договору, відповідач погодився, що за вказаним договором, зокрема, поставляється компресор з помпою 765-78-сб281 у кількості 7 штук.

В матеріалах справи відсутні докази внесення змін до спірного договору, а також визнання його недійсним у судовому порядку, що свідчить про взаємну згоду сторін із умовами цього договору.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржника про вжиття ним заходів щодо внесення змін до договору

У п.11.8 договору сторони погодили, що усі зміни й доповнення до даного договору дійсні лише в тому випадку, якщо вони зроблені в письмовій формі (як додаткові договори), підписані сторонами й скріплені печатками сторін.

Даний договір може бути змінений або розірваний за згодою обох сторін, крім випадків, встановлених цим договором або чинним законодавством (п.11.9 договору).

Порядок внесення змін до договору врегульовано статтею 188 Господарського кодексу України, якою встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За приписами ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів передачі спору щодо внесення змін до спірного договору на вирішення в судовому порядку.

В решті рішення місцевого господарського суду не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

4.5 Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд відмовити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020 у справі №908/2192/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" про стягнення витрат на правничу допомогу призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.06.2021 на 09 годин 05 хвилин.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 11.06.2021

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді Л.А.Коваль

А.Є.Чередко