РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.06.2021Справа № 910/6392/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС Рейл»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 175 426, 52 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БГС Рейл» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 175 426, 52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення перевезення відповідачем залізничним транспортом вантажу позивач виявив його нестачу, у зв`язку з чим зазнав збитків на суму 175 426, 52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/6392/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 21.05.2021 представник відповідача подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно залізничних накладних № 42718726, № 42728774 позивач передав відповідачу для перевезення зерно кукурудзи, а відповідач зобов`язався доставити його Товариству з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон».

Відповідач прийняв зазначений вантаж без зауважень та заперечень, про що свідчить відсутність записів щодо неповноти навантаження або пошкодження вантажу у накладних №42718726, № 42728774.

По прибутті вантажу на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці та після його отримання у відповідача одержувач здійснив первинне переваження вагонів № 95204616, № 95272712 відправлених згідно залізничних накладних № 42718726, № 42728774 на брутто на власних вагонних вагах та виявив різницю із вагою відправника в сторону зменшення (недостача вантажу) у загальній кількості 21 150, 00 кг., що підтверджується актами про виявлення нестачі вантажу від 23.01.2021.

Статтею 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Згідно статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без

документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу,багажу чи вантажобагажу.

Після встановлення обставин недостачі вантажу 23.01.2021 на станцію призначення Миколаїв-Вантажний подані заявки одержувача про проведення перевірки кількості вантажу у вагонах № 95204616, № 95272712 та складення комерційного акту.

Станція Миколаїв-Вантажний у листі № 35/М від 23.01.2021 повідомила одержувача вантажу про відмову у перевірці кількості і стану вантажу у вагонах № 95204616, № 95272712.

Відповідно до пункту 16 Правил складання актів у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з

порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень безпосередньо або через начальника станції.

У зв`язку з відмовою станції Миколаїв-Вантажний у комісійній перевірці вантажу одержувач вантажу подав начальнику дирекції залізничних перевезень скаргу № 23-4/35 від 23.01.2021.

Відповідач відмовив у задоволенні скарги посилаючись на відсутність підстав для комісійної перевірки маси і стану вантажу у вагонах № 95204616, № 95272712 та складення комерційних актів (лист № ДН-5-07/39 від 23.01.2021).

У відзиві відповідач зазначає, що одержувач вантажу прийняв вагони № 95204616, № 95272712 без зауважень, що підтверджується пам`ятками про забирання вагонів.

Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, не передбачено ані права, ані обов`язку вантажоодержувача вносити до пам`яток про забирання вагонів будь-які зауваження, у тому числі і щодо технічного стану вагону, про стан запірно-опломбувальних пристроїв тощо.

Тобто, пам`ятка не свідчить про будь-які інші обставини, крім того факту, що залізниця передала, а вантажоодержувач прийняв відповідний вагон. Законодавством України не передбачено обов`язку вантажоодержувача вносити до цього документу будь-які інші відомості.

Таким чином, відсутність зауважень у пам`ятках про забирання вагонів не доводить відсутність вини відповідача у недостачі вантажу, зданого йому до перевезення.

У зв`язку з відмовою відповідача здійснити перевірку кількості і стану вантажу, позивач звернувся до Торгово-промислової палати Миколаївської області для здійснення експертизи кількості вантажу у вагонах № 95204616, № 95272712.

Торгово-промисловою палатою Миколаївської області у період часу 23.01.2021 - 26.01.2021 проведено експертизу кількості вантажу у вагонах № 95204616, № 95272712, за результатами якої складено акти експертизи № 120-0064 від 27.01.2021, № 120-0064/1 від 27.01.2021. Експертизою встановлено:

- у вагоні № 95204616 корпус середнього розвантажувального бункера з протилежної сторони від штурвалів вагона запилений, в місці прилягання кришки до корпусу бункера виявлено наявність зазорів з затиснутими зернами кукурудзи, забитих поліпропіленом та сухою травою. Між другим та третім від сходів вагона завантажувальними люками є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки. Візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися нестачі вантажу;

- у вагоні № 95272712 корпус середнього розвантажувального бункера з протилежної сторони від штурвалів вагона запилений, в місці прилягання кришки до корпусу бункера виявлено наявність зазорів з затиснутими зернами кукурудзи. Між другим та третім від сходів вагона завантажувальними люками є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки. Візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися нестачі вантажу.

Після переважування вагонів та перевірки тари вагонів фактично виявилось:

- маса нетто вантажу у вагоні № 95204616 - 55 400, 00 кг., що на 10 050, 00 кг. менше, ніж зазначено у накладній № 42718726;

- маса нетто вантажу у вагонів № 95272712 - 55 150, 00 кг., що на 11 050, 00 кг. менше, ніж зазначено у накладній № 42728774;

Загальна недостача вантажу пшениці склала 21 100, 00 кг.

Зважування вагонів проводилось представником одержувача в присутності експерта регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області Карнаух Н.І.

За змістом статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У статті 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони.

З актів експертизи № 120-0064 від 27.01.2021, № 120-0064/1 від 27.01.2021 вбачається, що на станцію призначення вагони № 95204616, № 95272712 прибули технічно несправними (пошкодженим). Технічна несправність даних вагонів полягає у механічному пошкодженні та розжиманні розвантажувальних бункерів, нещільному приляганні кришки люка розвантажувального бункеру, наявності зазорів, через які проглядається затиснуте зерно кукурудзи і через які можлива втрата вантажу. Відповідач прийняв переданий вантаж до перевезення у вагонах № 95204616, № 95272712 без будь-яких зауважень до їх технічного чи комерційного стану, що свідчить про те, що вагони на станції відправлення були у технічно справному стані, проте на станцію призначення Миколаїв-Вантажний прибули з вантажем вже в технічно несправному стані.

Щодо тверджень відповідача про те, що акт експертизи регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області є неналежним та недопустимим доказом, суд зазначає наступне.

Повноваження торгово-промислових палат на складання актів експертизи встановлені частиною першою статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Позивач звернувся до регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області для проведення експертизи, як до незалежної професійної організації, яка діє на підставі Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Права торгово-промислових палат закріплюються в їх статутах і реалізуються у порядку, передбаченому законодавством України. Отже, повноваження торгово-промислових палат на проведення експертиз встановлені законом.

Експертизи, які проводяться торгово-промисловими палатами, є незалежними товарознавчими експертизами. Такі експертизи не є судовими, і відповідно на них не розповсюджується законодавство України про проведення судової експертизи.

Враховуючи наведене, акт експертизи регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області є належним та допустимим доказом на підставі якого є можливим встановлення обставин справи, що входять до предмету доказування у даній справі, у тому числі щодо технічної справності (несправності) спірних вагонів та нестачі вантажу.

Відповідачем не надано жодного доказу, який би ставив під сумнів досвід та кваліфікацію експерта Карнаух Н.І.

Згідно статті 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажнійквитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» (вантажоодержувач) передало право на пред`явлення позову позивачу (вантажовідправнику), що підтверджується переуступними написами на залізничних накладних № 42718726, № 42728774.

Частиною першої статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 113 Статуту залізниць, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідач проти позову заперечує, у зв`язку з тим, що втрата вантажу сталась з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Суд зазначає, що статтею 924 Цивільного кодексу України встановлено принцип винності перевізника за втрату, нестачу, псування й пошкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту і обов`язок доведення своєї невинуватості лежить саме на перевізнику.

Проте, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що недостача вантажу сталась не з його вини. Жодних доказів того, що недостача вантажу сталась з вини невстановлених осіб або з незалежних від відповідача причин суду не надано.

Звертаючись з позовом до суду позивач розраховує кількість фактичної недостачі вантажу з урахуванням норми природної втрати, у зв`язку з чим, вартість недостачі вантажу склала 169 666, 52 грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок суми збитків і визнано його арифметично вірним.

За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 169 666, 52 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 5 760, 00 грн. - витрат на проведення експертного дослідження.

Відповідно до статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесених витрат на підготовку експертизи позивач надав заявку від 23.01.2021, рахунок № 120-0064 від 27.01.2021, акт приймання-передачі наданих послуг № 120-0064 від 28.01.2021 на суму 5 760, 00 грн. та платіжне доручення № 1261 від 28.01.2021.

Враховуючи, що витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи належними і допустимими доказами підтверджені позивачем та враховуючи, що здійснення експертизи було необхідним для встановлення обсягу нестачі вантажу, витрати у сумі 5 760, 00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС Рейл» (01034, місто Київ, вулиця Ірининська, будинок 5/24, нежитлове приміщення № 91, ідентифікаційний код 30944148) 169 666 (сто шістдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 52 коп. - основного боргу, 5 760 (п`ять тисяч сімсот шістдесят) грн. 00 коп. - витрат на проведення експертизи та 2 631 (дві тисячі шістсот тридцять одна) грн. 40 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк