ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.05.2021 Справа № 905/466/21

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання - Куц Д.Ф.

Позивач - Колективне підприємство "Фірма "Азовбудматеріали".

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове".

Про стягнення 1470855,92 грн.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явився;

від відповідача - Скрипник П.Г.

Колективне підприємство "Фірма "Азовбудматеріали" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (далі - відповідач) про стягнення 1470855,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №36 від 07.11.2017 в частині здійснення оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість, а також нараховані інфляційні втрати, 3% річних, та пеню.

09.04.2021 до суду представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази пропозиції сторін щодо продовження строку дії договору постачання товару від 07.11.2017 та погодження істотних умов його виконання після 31.03.2020.

25.05.2021 до суду представник відповідача подав клопотання про витребування оригіналів доказів та призначення почеркознавчої експертизи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

07.11.2017 між Колективним підприємством "Фірма "Азовбудматеріали" (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (далі покупець) укладено договір №36 (далі - договір), згідно з п.1.1 якого, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію в кількості, за цінами та у строки відповідно до специфікації до діючого договору, яка є невід`ємною частиною цього договору (а.с.15-17).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору, поставка продукції, здійснюється на умовах ДДР, склад покупця м.Курахове згідно з правилами інкотермс 2010, якщо інші умови поставки не передбачені у відповідній специфікації. Зобов`язання постачальника в частині виконання строків поставки вважаються виконаними з моменту передачі продукції на складі покупця.

Згідно з п.3.2 договору, покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом семи банківських днів з моменту поставки, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника на підставі виставленого постачальником рахунку, якщо інше не обумовлено в специфікації або додатковою згодою. Моментом оплати вважається момент списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками з обох сторін і діє до 31.12.2018. У разі, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не повідомить іншу сторону про закінчення дії договору, то договір вважається пролонгованим на один рік (п.7.4 договору).

Зокрема, додатковою угодою №4 до договору №36 від 07.11.2017 сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2020 (а.с.21).

27.08.2020 сторонами підписана специфікація №30 до договору №36 від 07.11.2017, згідно з якою постачальник зобов`язався поставити продукцію на суму 3964500 грн в строк з 01.09.2020 по 31.10.2020 (а.с.22).

Згідно з п.п.3, 4 специфікацій, оплата продукції здійснюється в порядку та строки, передбачені п.3.2 договору. Термін дії специфікації №30 від 27.08.2020 до договору №36 від 07.11.2017 з 01.09.2020 по 31.10.2020.

Специфікація підписана та скріплена печатками сторін.

На виконання умов договору від 07.11.2017, позивачем поставлений відповідачу товар на загальну суму 1346079,90 грн, що підтверджується видатковими накладними №327 від 09.10.2020, №330 від 13.10.2020, №331 від 14.10.2020, №332 від 14.10.2020, №333 від 15.10.2020, №334 від 15.10.2020, №335 від 16.10.2020, №336 від 16.10.2020, №339 від 18.10.2020, №№340 від 18.10.2020, №№346 від 23.10.2020, №347 від 23.10.2020 №352 від 29.10.2020, №354 від 30.10.2020, №№356 від 31.10.2020, рахунками-фактури №327 від 09.10.2020, №330 від 13.10.2020, №331 від 14.10.2020, №332 від 14.10.2020, №333 від 15.10.2020, №334 від 15.10.2020, №335 від 16.10.2020, №336 від 16.10.2020, №339 від 18.10.2020, №№340 від 18.10.2020, №№346 від 23.10.2020, №347 від 23.10.2020 №352 від 29.10.2020, №354 від 30.10.2020, №№356 від 31.10.2020, товарно-транспортними накладними №299 від 09.10.2020, №302 від 13.10.2020, 303 від 14.10.2020, №304 від 14.10.2020, №305 від 15.10.2020, №306 від 15.10.2020, №307 від 16.10.2020, №308 від 16.10.2020, №311 від 18.10.2020, №312 від 18.10.2020, №315 від 23.10.2020, №316 від 23.10.2020, №320 від 29.10.2020, 321 від 30.10.2020, №323 від 31.10.2020 та відповідними довіреностями на отримання товару (а.с.27-73).

Надані позивачем видаткові накладні та товарно-транспортні накладні підписані та скріплені печаткою відповідача, про наявність зауважень щодо поставленого товару у вказаних документах не зазначається.

Відповідачем отриманий товар був оплачений лише частково, залишок заборгованості складає 1343223,65 грн.

28.12.2020 позивач запропонував відповідачу сплатити існуючу заборгованість в найкоротший термін (а.с.23).

Відповіді на вказаний лист не наданою.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В порушення вказаних вище вимог законодавства та договору, відповідач взяті зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за поставку товару не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 1343223,65 грн.

На час прийняття рішення, доказів оплати відповідачем заборгованості в сумі 1343223,65 грн до суду не надано, а отже вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивачем до стягнення заявлена пеня в сумі 53749,95 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони в п.4.4 договору погодили, що у разі прострочки оплати вартості продукції, якщо оплата здійснюється після здійснення поставки, покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період невиконання покупцем свого грошового зобов`язання, від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Як встановлено судом вище, відповідач отримав товар:

- на суму 79818,60 грн за видатковою накладною №327 від 09.10.2020 (частково сплачено товар у розмірі 2856,25 грн), а отже період нарахування пені - з 22.10.2020 по 28.02.2021 на суму 76962,35 грн;

- на суму 109208,76 грн за видатковою накладною №330 від 13.10.2020, а отже період нарахування пені - з 24.10.2020 по 28.02.2021;

- на суму 106671,48 грн за видатковою накладною №331 від 14.10.2020, а отже період нарахування пені з 24.10.2020 по 28.02.2021;

- на суму 92980,74 грн за видатковою накладною №332 від 14.10.2020, а отже період нарахування пені - з 24.10.2020 по 28.02.2021;

- на суму 80611,50 грн за видатковою накладною №333 від 15.10.2020, а отже період нарахування пені - з 27.10.2020 по 28.02.2021;

- на суму 84153,12 грн за видатковою накладною №334 від 15.10.2020, а отже період нарахування пені - з 27.10.2020 по 28.02.2021;

- на суму 84153,12 грн за видатковою накладною №335 від 16.10.2020, а отже період нарахування пені - з 28.10.2020 по 28.02.2021;

- на суму 81562,98 грн за видатковою накладною №336 від 16.10.2020, а отже період нарахування пені - з 28.10.2020 по 28.02.2021;

- на суму 92240,70 грн за видатковою накладною №339 від 18.10.2020, а отже період нарахування пені - з 28.10.2020 по 28.02.2021;

- на суму 91553,52 грн за видатковою накладною №340 від 18.10.2020, а отже період нарахування пені - з 28.10.2020 по 28.02.2021;

- на суму 109367,34 грн за видатковою накладною №346 від 23.10.2020, а отже період нарахування пені - з 04.11.2020 по 28.02.2021;

- на суму 93985,08 грн за видатковою накладною №347 від 23.10.2020, а отже період нарахування пені - з 04.11.2020 по 28.02.2021;

- на суму 79395,72 грн за видатковою накладною №352 від 29.10.2020, а отже період нарахування пені - з 10.11.2020 по 28.02.2021;

- на суму 81827,28 грн за видатковою накладною №354 від 30.10.2020, а отже період нарахування пені - з 11.11.2020 по 28.02.2021;

- на суму 78549,96 грн за видатковою накладною №356 від 31.10.2020, а отже період нарахування пені - з 11.11.2020 по 28.02.2021.

Здійснивши самостійно розрахунок пені, суд вважає вимоги в цій частини такими, що підлягають задоволенню частково, в сумі 53724,82 грн.

Позивач, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, також просить стягнути 3% річних в розмірі 13437,32 грн та інфляційні втрати в сумі 60445 грн.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши вказаний позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд задовольняє вимогу в цій частині повністю у розмірі 13437,32 грн.

Перевіривши вказаний позивачем розрахунок інфляційний втрат за заявлений позивачем період (жовтень 2020 року січень 2021 року), суд задовольняє вимогу в цій частині повністю у розмірі 60445 грн.

Щодо клопотання відповідача про витребування оригіналів доказів (додаткову угоду до договору №36 від 27.12.2019) та про призначення почеркознавчої експертизи суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи те, що відповідачем вказане клопотання надійшло до суду з пропуском строку, та не обґрунтовано неможливість його подання у встановлені законом строки, суд залишає його без задоволення.

Крім того, оригінал додаткової угоди від 27.12.2019 був наданий позивачем, оглянутий судом та представником відповідача в судовому засіданні 19.05.2021.

Щодо заперечень відповідача про те, що у додатковій угоді №4 від 27.04.2019 до договору №36 від 07.11.2017 міститься підпис який не належить відповідачу, суд не приймає їх до уваги, оскільки в додатковій угоді міститься печатка відповідача і саме відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки. Враховуючи відсутність доказів того, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, приймаючи до уваги наявність відбитку печатки відповідача на накладних, довіреностях та додатковій угоді від 27.12.2019, а також відсутність обґрунтованих сумнівів щодо погодження сторонами строку дії договору в додатковій угоді від 27.12.2019, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення експертизи у справі.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (85612, Донецька область, м.Курахове, Промислова зона, 115, ідентифікаційний код юридичної особи - 41491822) на користь Колективного підприємства "Фірма "Азовбудматеріали" (87538, Донецтка обасть, м.Маріуполь, Мартенівський масив, 135, ідентифікаційний код юридичної особи - 00290541) заборгованість у розмірі 1343223 (один мільйон триста сорок три тисячі двісті двадцять три) грн 65 коп, пені у розмірі 53724 (п`ятдесят три тисячі сімсот двадцять чотири) грн 82 коп., 3 % річних у розмірі 13437 (тринадцять тисяч чотириста тридцять сім) грн 32 коп., інфляційні втрати у розмірі 60445 (шістдесят тисяч чотириста сорок п`ять) грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 22062 (двадцять дві тисячі шістдесят дві) грн 46 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.06.2021.

Суддя О.В. Говорун