ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 Справа № 917/510/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Височинського Руслана Анатолійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія Соціальне будівництво"

про стягнення 157 431,23 грн

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернувся Фізична особа-підприємець Височинський Руслан Анатолійович з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія Соціальне будівництво" про стягнення 157 431,23 грн згідно договору надання послуг № 50 від 13.01.2020, у тому числі 147 420,00 грн основного боргу за надані послуги, 8004,73 грн - інфляційних, 2006,50 грн - 3 % річних.

Позивач також заявив до відшкодування 2400,00 грн судових витрат на сплату судового збору та 15000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за надані послуги.

Відповідач у відзиві від 29.04.2021 № 129/04 (вхід. 4938 від 06.05.2021) повідомив, що позовні вимоги підлягають уточненню в зв`язку з некоректним оформленням бухгалтерських документів позивачем; договір не передбачає штрафних санкцій; невиконання зобов`язань під час дії карантину віднесено до форс-мажорних обставин; відповідач не заперечує щодо укладення мирової угоди між сторонами чи добровільного виконання зобов`язань у разі надання позивачем належним чином оформлених документів для підтвердження господарських операцій.

Також у відзиві відповідач заперечує заявлену позивачем суму судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає її завищеною.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли; строки для їх подання закінчилися.

У цій справі суд вчинив такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.61).

Ухвалою від 12.04.2021 суд відкрив провадження у справі № 917/510/21, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.65-66).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідач у відзиві на позов заявив клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд ухвалою від 18.05.2021 відмовив у задоволені клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Про відкриття провадження у справі відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 13.04.2021 та від 19.05.2021 про вручення ухвал суду, а також поданим відзивом.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.04.2021, надіслана позивачу на адресу вул. Тодоровського Петра, буд.9, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, повернулася до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання (а.с.68-70).

Ухвала суду від 18.05.2021, надіслана позивачу на ту ж адресу, повернулася до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за адресою.

Відповідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець Височинський Руслан Анатолійович зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64).

Відповідно до п.4 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ст. 242 ГПК України ухвала суду від 18.05.2021 вважається врученою позивачу. Отже, позивач належно повідомлений про розгляд цієї справи.

Суд також направив позивачу копію ухвали від 12.04.2021 на адресу електронної пошти, вказану ним у позові.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець Височинський Руслан Анатолійович (далі - позивач, виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія Соціальне будівництво" (далі - відповідач, замовник) уклали договір на надання послуг № 50 від 13.01.2020 (далі - Договір); (а.с.14).

Відповідно до розділу 1 Договору відповідач (замовник) доручає, а позивач (виконавець) бере на себе зобов`язання надати послуги.

Згідно із п. 1.1 Договору загальна вартість послуг за договором обумовлюється сумами, зазначеними у актах виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, видаткових накладних документах.

Згідно із п. 4.1 Договору роботи вважаються виконаними виконавцем і прийнятими замовником у разі підписання обома сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

На виконання Договору позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги екскаватора навантажувача на загальну суму 196020,00 грн. Це підтверджується актами наданих послуг № 265 від 12.09.2020 на суму 23760,00 грн, № 269 від 19.09.2020 на суму 41580,00 грн, № 275 від 26.09.2020 на суму 41580,00 грн, № 281 від 29.09.2020 на суму 15840,00 грн, № 284 від 04.10.2020 на суму 14520,00 грн, № 290 від 09.10.2020 на суму 34980,00 грн, № 306 від 26.10.2020 на суму 23760,00 грн (а.с.15, 17, 19, 22, 24, 26, 28). Ці акти підписані відповідачем без зауважень та посвідчені печаткою.

Факт надання послуг підтверджується також товарно-транспортними накладними № 608892 від 04.09.2020, № 608923 від 04.09.2020, № 608847 від 21.09.2020, № 706231 від 26.09.2020, № 706237 від 28.09.2020, № 706245 від 04.10.2020, № 706249 від 05.10.2020, № 707166 від 26.10.2020, № 707153 від 22.10.2020 (а.с.16, 18, 20, 21, 23, 25, 27, 29-30). Позивач також виписав відповідні податкові накладні № 267 від 12.09.2020, № 273 від 19.09.2020, № 279 від 26.09.2020, № 284 від 29.09.2020, № 289 від 04.10.2020, № 295 від 09.10.2020, № 308 від 26.10.2020 (а.с.31-44).

Пунктом 2.3 Договору встановлені умови оплати: 100% перерахування коштів здійснюється після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт в 15-ти денний термін.

Відповідач оплатив позивачу надані послуги частково, на загальну суму 48 600,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 30 від 15.09.2020 на суму 23 760,00 грн, № 134 від 08.10.2020 на суму 15 840,00 грн, № 63 від 06.11.2020 на суму 9000,00 грн (а.с.45-47).

Відповідач не оплатив вартість послуг на суму 147 420,00 грн.

Позивач направив відповідачу вимогу за вих. № 2 від 22.02.2021 про сплату заборгованості (а.с.48). Це підтверджується описом вкладення у лист від 22.02.2021 та поштовою накладною AT "Укрпошта" від 22.02.2021 трек номер 182 (а.с.49). За даними офіційного сайту AT "Укрпошта" відправлення за трек номером 182 відповідач отримав 02.03.2021. Ця інформація є загально доступною.

Оскільки відповідач борг не сплатив, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішення спору суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В статті 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заперечення відповідача щодо неналежного оформлення товарно-транспортних накладних, судом відхиляються з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року N 996-XIV (зі змінами та доповненнями) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

В підтвердження факту надання послуг позивач надав суду двостороннє підписані акти надання послуг, які містять всі необхідні реквізити, визначені у ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Таким чином, матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуг на загальну суму 196 020,00 грн та прийняття цих послуг відповідачем без зауважень.

Посилання відповідача на неналежне оформлення товарно-транспортних накладних не є підставою для відмови від оплати боргу, оскільки складання товарно-транспортних накладних умовами договору не передбачено. Натомість, згідно з п. 4.1 Договору роботи вважаються виконаними виконавцем і прийнятими замовником у разі підписання обома сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

Доказів сплати заборгованості у сумі 147 420,00 грн відповідач суду не надав.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення 147 420,00 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач на підставі ч. 2 ст.625 ЦК України заявив вимоги про стягнення 2006,50 грн - 3% річних за період з 28.09.2020 по 01.04.2021 та 8004,73 грн - інфляційних за період з 28.09.2020 по 01.03.2021 (а.с.10-13).

Посилання відповідача на те, що умовами Договору не передбачено нарахування санкцій, судом відхиляються, оскільки сплата 3% річних та інфляційних прямо передбачена ч. 2 ст. 625 ЦКУ тому відсутня необхідність повторного включення їх до умов договору.

Нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Посилання відповідача на те, що він звільняється від відповідальності за прострочення оплати внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли в результаті встановлення карантину, судом відхиляється з таких мотивів.

В ст. 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

В ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В п.5.1 Договору вказано, що сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання зобов`язань по цьому договору, якщо воно сталося внаслідок обставин непереборної сили (землетрус, повінь або інше), а також зміни діючого законодавства.

В ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» (від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР; зі змінами, внесеними згідно із Законом № 530-IX від 17.03.2020) вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»).

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката. Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), із зазначенням компетенції ТПП України та регіональних ТПП, форми заяви, необхідних документів, строків видачі сертифікату тощо, визначено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який затверджено рішенням президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5).

Матеріали справи не містять підтверджуючих документів про наявність обставин, що звільняють відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язання. Таких документів відповідач до суду не надав.

Пунктом 2.3 Договору встановлені умови оплати: 100% перерахування коштів здійснюється після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт в 15-ти денний термін.

Отже, кінцевими строками оплати послуг є 05.10.2020, 12.10.2010, 15.10.2020, 19.10.2020, 26.10.2020, 10.11.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 на усій території України.

Отже, на дату надання послуг та встановлені договором дати проведення розрахунків за ці послуги карантин вже діяв, що мало бути враховано відповідачем під час укладення договору та взяття на себе зобов`язань за ним.

Відповідач протягом дії карантину проводив часткові розрахунки за отримані послуги платіжними дорученнями № 30 від 15.09.2020, № 134 від 08.10.2020, № 63 від 06.11.2020 (а.с.45-47). Жодних доказів в підтвердження того, що саме введені карантинні заходи перешкоджали відповідачу провести повну оплату за послуги, відповідач суду не надав. У відзиві на позов такі докази відповідачем не зазначені.

Тому посилання відповідача на те, що впровадження карантину перешкоджало йому виконати його зобов`язання за договором є недоведеним.

Судом встановлено, що при визначенні розміру 3% річних позивач не врахував положення діючого законодавства.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивач під час розрахунку 3 % річних не врахував положення ст. 67 КЗпП України, при визначенні періоду прострочення.

Після проведення перевірки розрахунку судом встановлено, що належна до стягнення сума 3% річних становить 1995,55 грн та 7437,95 грн інфляційних. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних слід відхилити в зв`язку з їх безпідставністю.

Позивач у позові прохає покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі, до яких включає витрати на оплату судового збору у сумі 2400,00 грн та 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Суд встановив, що при подачі позову позивачем сплачено 2400,00 грн судового збору за платіжним дорученням № 414 від 30.03.2021 (а.с.9). Факт надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 31.03.2021 (а.с.62).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за розгляд майнових вимог про стягнення 157431,23 грн належна до сплати сума судового збору становить 2361,47 грн. Отже, позивач надмірно сплатив 38,53 грн судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 2352,80 грн.

Надмірно сплачений судовий збір в розмірі 38,53 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" після звернення позивача з відповідним клопотанням до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позовній заяві позивач зазначив, що поніс витрати на професійну правову допомогу у розмірі 15000,00 грн (а.с.4).

В підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач суду надав:

- договір № 74 від 16.09.2020 про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладений між позивачем (клієнтом) та Адвокатським бюро «Глазков та Партнери» (а.с.51);

- ордер серія ВА № 1007543 на надання правової допомоги від 01.04.2021, на право адвоката Глазкова А. С. представляти інтереси позивача у Господарському суді Полтавської області (а.с.53);

- рахунок-фактуру № 1 від 24.03.2021 на оплату винагороди (гонорару) у розмірі 15000,00 грн (а.с.54);

- акт наданих послуг № 1 від 01.04.2021 по договору № 74 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 16.09.2020 (а.с.55);

- платіжне доручення № 410 від 24.03.2021 про сплату позивачем 15000,00 грн винагороди (гонорару) на користь Адвокатського бюро «Глазков та Партнери» (а.с.56).

За умовами п.1.1 договору № 74 від 16.09.2020 про надання професійної правничої (правової) допомоги (далі - договір № 74), укладеному між позивачем (клієнтом) та Адвокатським бюро «Глазков та Партнери» (виконавцем), виконавець за дорученням клієнта зобов`язується надати йому професійну правничу (правову) допомогу, відповідно до умов даного Договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується сплатити (внести) виконавцю гонорар.

Згідно із п. 1.3 договору № 74 професійна правнича (правова) допомога за умовами даного договору надається безпосередньо виконавцем, в особі керуючого (керівника) або іншого адвоката призначеного виконавцем на власний розсуд.

Згідно із п. 3.1 договору № 74 розмір гонорару та порядок його внесення погоджується між сторонами окремо та викладається в додатковій угоді до даного договору або безпосередньо в акті наданих послуг та/або рахунку-фактурі.

Суд зазначає, що до акту наданих послуг № 1 від 01.04.2021 по договору № 74 сторони включили такі види послуг:

1) проведено правовий аналіз справи за зверненням клієнта, робота з договором та первинними документами, проведено попередню усну консультацію та надано перелік можливих заходів для стягнення основної суми боргу та штрафних санкцій з боржника. Проведено консультацію керівництва клієнта щодо складення процесуальних документів, подачі позовної заяви до Господарського суду Полтавської області, провадження по справі, можливих судових витрат, витрат виконавця необхідних для надання правничої допомоги - 4 години;

2) складено позовну заяву за предметом позову з проведенням аналізу та застосування відповідних правових норм (їх вивчення та можливість застосування). Підготовлено всі копії додатків до позовної заяви. Вивчення та узагальнення судової практики судів касаційних інстанцій, суду до якого подається відповідний позов по даній категорії справ. Складено арифметичні розрахунки, проведено нарахування 3% річних та втрат від інфляції - 9 годин;

3) направлення поштою матеріалів та позовної заяви від імені клієнта на адресу відповідача та до Господарського суду Полтавської області - 2 години;

4) представництво виконавцем інтересів клієнта в Господарському суді Полтавської області - 1 година.

5) всього витрачено часу 16 годин, з яких 1 година участь судових засіданнях; загальна вартість послуг - 15 000,00 грн.

Відповідач у відзиві заперечує заявлену позивачем суму судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає її необґрунтованою та завищеною, оскільки вона більша 10 % ймовірного основного боргу.

Згідно з частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В частині 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд встановив, що до акту наданих послуг № 1 від 01.04.2021 по договору № 74 сторони включили таку послугу, як представництво виконавцем інтересів клієнта в Господарському суді Полтавської області - 1 година.

Проте дана справа розглядалася судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без судових засідань. Отже, відсутні підстави віднесення цих витрат до відшкодування відповідачем.

В п. 5 акту наданих послуг № 1 від 01.04.2021 по договору № 74 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 16.09.2020 зазначено, що всього витрачено часу 16 годин, з яких 1 година участь судових засіданнях; загальна вартість послуг - 15 000,00 грн. Таким чином, вартість однієї години надання послуг становить 937,50 грн (із розрахунку: 15 000,00 грн : 16 год = 937,50 грн за год).

Отже, вартість витрат, які пов`язані із розглядом цієї справи, становить 14 062,50 грн.

Сума витрат на правничу допомогу, підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 14 006,25 грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія Соціальне будівництво" (вул. Троїцька, буд. 33, приміщення 4, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 40887263) на користь Фізичної особи-підприємця Височинського Руслана Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 147420 грн 00 коп. основного боргу, 1995грн 55 коп. - 3% річних, 7437грн 95 коп. інфляційних, 2352грн 80 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору, 14006 грн. 25 коп. - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 07.06.2021.

Суддя Т. М. Безрук