ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р. Справа № 916/494/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.,

за участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: Кравцова Н.І., згідно ордеру серії ОД №054783 від 12.05.2021р.,

розглянувши справу №916/494/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гінза" (49112, м. Дніпро, вул. Прибережна, 40; адреса для листування: 49008, м. Дніпро, а/с 809; електронна пошта представника: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Приватного акціонерного товариства виробничого об`єднання "Стальканат-Сілур" (65007, м.Одеса, вул.Водопровідна, 16; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2) про стягнення 710966,50грн., де 73820,40грн. заборгованості по орендній платі, 1598,76грн. три проценти річних, 575799,12грн. неустойки, 3791,80грн. пені, 55956,42грн. збитків,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:

Позивач позовні вимоги підтримує, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 26.04.2021р. за вх.№11560/21, в їх обґрунтування зазначає, що 01.01.2019р. між ТОВ «Гінза» та ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» було укладено договір оренди №04 щодо оплатного користування частиною приміщення будівлі механічного цеху №2, загальною площею 635кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 23В. Фактично нерухоме майно разом із двома кран-балками було передано позивачем відповідачу у користування за актом від 01.01.2019р. За додатковою угодою від 01.01.2020р. сторони продовжили строк дії договору оренди до 30.06.2020р. Позивач вказує також, що відповідач звернувся до нього із листом №135 від 23.04.2020р., в якому заявив про дострокове розірвання договору, на що позивач листом від 27.04.2020р. повідомив про відсутність заперечень щодо дострокового розірвання договору, але із дотриманням умов п.6.4. договору, тобто лише через два місяці з повною оплатою орендних платежів до 23.06.2020р. включно. Листом №02/201 від 05.05.2020р. відповідач вказав, що саме позивач у листі від 27.04.2020р. наполягав на достроковому припиненні взаємовідносин з відповідачем з 24.06.2020р., а також зазначив, що існують законодавчі підстави для обов`язкового звільнення ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» від орендної плати у зв`язку із карантинними заходами через поширення на території України коронавірусу COVID-19. Позивач у листі від 05.05.2020р. повідомив відповідача, що не наполягав на достроковому припиненні орендних правовідносин з 24.06.2020р., а лише вказав про найближчий день, з якого згідно умов пункту 6.4.5. договору оренди можливе дострокове розірвання договору оренди за ініціативою орендаря; зауважив про помилковість висновку відповідача щодо існування законодавчих підстав для обов`язкового звільнення останнього від орендної плати за карантинних заходів, оскільки орендар не є суб`єктом господарювання, який здійснює діяльність, яка передбачає приймання відвідувачів, не надав сертифікату ТПП України щодо форс-мажору; наголосив позивач на необхідності сплати орендної плати до 23.06.2020р.

Крім того, позивач вказує, що у зв`язку з виникненням заборгованості за договором оренди, 08.07.2020р. звернувся на адресу відповідача з письмовою досудовою вимогою (претензією) де: відмітив порушення відповідачем обов`язку повернути орендоване майно, зазначив про наявність заборгованості у загальній сумі 191026,81грн., яка складається з орендної плати за травень 2020р. 37015,80грн., за червень 2020р. 29654,88грн., пені 10% згідно п.5.1.1 договору 110658,31грн. без ПДВ, пені 10% згідно п.5.1.1. договору 14824,44грн. без ПДВ. За твердженням позивача, відповіді на вказану вимогу він не отримав.

Позивач вважає наявною у відповідача заборгованість з орендної плати за травень 2020р. в сумі 36910,20грн., за червень 2020р. в сумі 36910,20грн., на яку нарахував три проценти річних та пеню.

Також позивач вказує, що відповідачем після закінчення строку дії договору оренди об`єкт оренди не повернутий, у зв`язку з чим нарахував до стягнення з відповідача неустойку.

Поряд із цим позивач зазначає, що 03.09.2020р. відкрив орендоване відповідачем приміщення та оглянув його, за результатами чого склав акт, де визначив: обладнання, меблі та інвентар орендаря в приміщенні відсутні; стан орендованого приміщення значно погіршився з моменту передачі його в користування орендарю - приміщення потребує поточного ремонту; приміщення захаращене сміттям, яке необхідно вивезти, та потребує ретельного прибирання; обладнання, що передавалось орендарю в користування разом з приміщенням, а саме дві кран-балки - знаходяться в неробочому стані. З огляду на такі обставини, позивач в силу п.5.2.1. договору оренди вважає наявним у нього права на відшкодування відповідачем його витрат на вивезення сміття з орендованого майна - в сумі 41556,42грн., проведення технічно-діагностичних робіт (експертизи) щодо з`ясування причин виходу з ладу кран-балок (кранів опорних інвентарні №№ 33, 35, 37) - два з яких перебували в оренді у відповідача, а 3-й хоча і не перебував в оренді, знаходився в орендованому орендарем приміщенні та також став непридатним до використання, вартість експертизи склала - 14400грн.

Так, первинні позовні вимоги позивача за позовом складали: 2061779,04грн., де 73820,40грн. заборгованості по орендній платі, 1598,76грн. три проценти річних, 575799,12грн. неустойки, 1354604,34грн. пені, 55956,42грн. збитків,

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 26.04.2021р. за вх.№11560/21, яка є остаточним визначенням позивачем обсягу позовних вимог та прийнята судом до розгляду, позивачем заявлено до відповідача позовні вимоги про: 73820,40грн. заборгованості з орендної плати за травень, червень 2020 року; 1598,76грн. три проценти річних за заборгованістю з орендної плати, нарахованої за травень, червень 2020 року; 575799,12грн. неустойки за затримку повернення об`єкта оренди; 3791,80грн. пені за заборгованістю з орендної плати, нарахованої за травень, червень 2020 року; 55956,42грн. збитків у вигляді вартості вивезення сміття та вартості технічно-діагностичних робіт. Загалом сума позовних вимог позивача складає 710966,50грн.

Відповідач подав до справи відзив на позов від 19.03.2021р. за вх.№7675/21, де просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилається на наступні обставини. Відповідач вказує, що зобов`язання сторонами договору оренди №04 від 01.01.2019р. виконувались належним чином та своєчасно, тому твердження позивача про наявність заборгованості відповідача останній не визнає. За твердженням відповідача, листом №135 від 24.04.2020р. він звернувся до позивача з заявою про дострокове розірвання договору у зв`язку з неможливістю користування орендованим приміщенням з 27.04.2020р., що насамперед обумовлено пандемією Covid-19. У своїй відповіді від 27.04.2020р. позивач, посилаючись на п. 6.4.5. договору оренди, не заперечував проти дострокового розірвання договору оренди та складання двостороннього акту приймання-передачі орендованого приміщення з 24.06.2020р., але за умови повної сплати відповідачем орендної плати впритул до 23.06.2020р. включно.

Крім того, відповідач вказує, що постановою КМ України від 11.03.2020р. №211 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на 24.04.2020р.) на всій території України був встановлений карантин та запроваджені чисельні обмежувальні заходи, зокрема заборонена робота суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, торговельного і побутового обслуговування населення, крім окремо визначених видів діяльності, до яких не можна віднести ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур». Згідно з п.1.1.1 договору об`єкт оренди передається в оренду для ведення господарської діяльності. Орендоване приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 23в використовувалось відповідачем у якості складу для роздрібної торгівлі продукцією власного виробництва у м. Дніпро. Звідси, відповідач вважає, що діяльність ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» не можна віднести до тієї, що була дозволена в період карантину, оскільки вона не пов`язана з роздрібною торгівлею продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами, тощо.

Зазначені заходи призвели до фактичної неможливості використання орендованого приміщення (дістатися та знаходитись у ньому, зберігати майно тощо) через обставини, за які відповідач не відповідає. У зв`язку з відсутністю організаційних умов для роботи підприємства, згідно з наказом №37 від 31.03.2020р. для всіх структурних підрозділів ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» був об`явлений простій та зупинена робота з 01.04.2020 р. Відповідні заходи щодо консервації та вивезення майна, яке зберігалось у орендованому приміщенні, а відтак і припинення його використання було заплановано завершити 27.04.2020р. Посилаючись на положення ст.762 ЦК України, відповідач, з огляду на невикористання ним орендованого приміщення з 27.04.2020р. за незалежних від нього причин, відповідач вважає себе таким, що не зобов`язаний сплачувати орендну плату. Поряд із цим, в силу приписів ч.3 ст.75 ГПК України, відповідач вважає, що існування карантину в зазначений період часу - це обставина, яка є загальновідомою і не потребує доказування. Отже, відповідач вважає доведеним, що ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» в період з 27.04.2020 р. по теперішній час орендоване майно не використовувало, жодної діяльності у цьому приміщенні не здійснювало, доступу до нього не мало у зв`язку із введеними карантинними обмеженнями.

Також відповідач зауважує, що позивач посилається на п.14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у редакції, що була нечинною на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки Законом України від 13.04.2020р. №553-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (набув чинності 18.04.2020р.) п. 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був викладений у іншій редакції.

Крім того, відповідач вважає, що внаслідок листування між сторонами була досягнута згода щодо дострокового розірвання договору оренди з 24.06.2020р. Ним було фактично звільнено приміщення з 27.04.2020р., про що належним чином повідомлено позивача (листи № 135 від 24.04.2020р. та №02/201 від 05.05.2020 р.), а також було запропоновано Позивачу забезпечити приймання приміщення згідно двостороннього акту. Натомість, позивач, як у своїх листах (від 27,04.2020 р. та 05.05.2020 р.), так і безпосередньо у позовній заяві наголошує, що не заперечує оформити прийняття приміщення із оренди та скласти двосторонній акт, але за умови повної сплати Орендарем орендної плати впритул до 23.06.2020р. включно. Відповідач вважає, що у розумінні ст.613 ЦК України позивач є кредитором, що прострочив прийняття належного виконання з приймання майна із оренди, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення 575 799,12 грн. неустойки за затримку повернення орендованого приміщення. Вказує відповідач і про те, що протягом майже 10-ти місяців з дати отримання повідомлення про дострокове розірвання договору, позивачем не пред`являлось жодної претензії до відповідача стосовно стану приміщення.

Відповідач стверджує, що позивач, здійснивши 03.09.2020р. відкриття орендованого приміщення та його огляд, не попередив відповідача про час здійснення таких дій. На думку відповідача, факт складання акту тільки за участю посадових осіб орендодавця жодним чином не підтверджує того, що орендоване приміщення дійсно було відкрите саме 03.09.2020р., а його стан відповідав опису, зазначеному в акті. Відповідач наголошує, що звільнив приміщення та обладнання у нормальному стані, не гіршому від того, в якому воно було прийняте в оренду, та забезпечувало можливість його подальшого використання в цілях, передбачених договором. Звідси, відповідач вбачає, що позивачем не підтверджено наявності протиправної поведінки (вини) відповідача та причинного зв`язку між діями останнього та завданими позивачу збитками.

Поряд із цим відповідач вважає, що позивач неправомірно включив до розрахунків неустойки, пені, 3% річних суму податку на додану вартість. За твердженням відповідача, пеня, 3% річних та неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення її повернення, враховуючи природу їх виникнення, не генерують додану вартість, оскільки не є товаром або послугою, виникнення штрафних санкцій не пов`язане з впливом дій виробника / надавача послуг, розмір такої неустойки не залежить від вартості використаних продавцем / надавачем послуг сировини, інших товарів та додаткових послуг. Одночасно відповідач вважає, що позивачем при розрахунку пені не враховано, що її граничний розмір не має перевищувати подвійну облікову ставку НБУ.

05.04.2021р. за вх.№9257/21 позивач подав до справи відповідь на відзив, де вказує, що відповідач не відноситься до таких суб`єктів господарювання, яким роботу було заборонено згідно Постанов КМУ «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» №211 від 11.03.2020р., від 16.03.2020р. №215 та від 25.03.2020р. «Про внесення змін до постанови КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

Позивач вважає висновки відповідача стосовно застосування приписів ч.6 ст.762 ЦКУ та звільнення останнього від сплати орендної плати безпідставними та необгрунтованими. Так, як зауважує позивач, відповідач як на підстави настання для нього обставин неможливості використання орендованого майна згідно з умовами договору, за які він не відповідає, посилається на встановлення карантину, як на форс-мажорні обставини в якості підстави звільнення від виконання зобов`язання, введені постановою КМУ № 211 від 11.03.2020р. Проте, позивач вважає, що саме лише запровадження карантинних заходів не може однозначно свідчити про те, що орендоване відповідачем майно неможливо було використовувати ні відповідно до мети договору, ні взагалі. Будь-яких належних доказів щодо неможливості використовувати орендоване майно відповідачем, на думку позивача, не надано. Звідси, позивач вбачає, що зазначена обставина не є самостійною підставою для застосування норми ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Аналізуючи положення ст.ст.611, 617 ЦК України, умови договору оренди щодо форс-мажорних обставин, позивач дійшов висновку про те, що в період дії непереборної сили (форс-мажор), за умови підтвердження даної обставини відповідним документом Торгово-промислової палати України, орендодавець та орендар звільняються від обов`язку сплачувати неустойку, відшкодовувати збитки та моральну шкоду, а не від обов`язку виконання основного зобов`язання. Позивач також зазначає, що відповідачем не надано сертифікату ТПП України, передбаченого ст.14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати України». За таких умов, позивач вважає, що обов`язок орендаря зі сплати орендної плати орендодавцю був чинним та підлягав належному виконанню.

Позивач вважає безпідставними посилання відповідача на те, що внаслідок листування між сторонами була досягнута згода щодо дострокового розірвання договору з 24.06.2020 і що договір вважається розірваним з 24.06.2020р., оскільки позивач лише зазначав про можливість такого у випадку виконання відповідачем висунутих позивачем вимог, та дату - 24.06.2020р. зазначив як таку, що слідує через два місяці від дати отримання позивачем (24.04.2020р.) пропозиції відповідача про розірвання договору та відповідала б умовам п.6.4.5. договору. До того ж, позивач вказує, що за умовами п.6.4.5. договору від 01.01.2019р. у випадку наявності згоди сторін на дострокове розірвання договору сторони підписують додаткову угоду, чого між сторонами не відбувалось. Крім того, позивач зазначає, що відповідач правом на передання спору з приводу розірвання договору оренди до суду не скористався.

В силу ч.2 ст.795 ЦК України, позивач вважає, що оскільки сторонами договору оренди двосторонній акт приймання-передачі щодо повернення орендованого приміщення з оренди сторонами не оформлювався та не підписувався, спірне приміщення перебуває в користуванні відповідача.

29.04.2021р. за вх.№12002/21 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де останній вказує, що ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» та його торгівельно - роздрібний склад у м. Дніпро не відноситься до видів діяльності, які перелічені після слова «ЗОКРЕМА» у постанові КМУ №211 від 11.03.2020р., але зазначене слово застосовано для наведення прикладів діяльності, яка передбачає приймання відвідувачів. Так само, як після цього, визначені види діяльності, (але вже без слова «ЗОКРЕМА», тобто виключення стосуються тільки тих видів діяльності, які визначені нижче) стосовно яких передбачено виключення щодо заборони діяльності. Відповідач вважає, що діяльність торгівельно - розбрібного складу у м. Дніпро під виключення не підпадає. Відповідач пояснює, що діяльність торгівельного роздрібного складу у м. Дніпро передбачає приймання відвідувачів, без цього діяльність роздрібного складу не можлива. Діяльність складу була припинена, ще на самому початку дії заборон, співробітники направлені на простій, а склад в подальшому закритий, та звільнений від майна підприємства.

Також у запереченнях відповідач вказує, що він звільнений від сплати орендної плати відповідно до приписів діючого законодавства за час не можливості користування предметом оренди, а не звільнений від відповідальності в зв`язку з обставинами форс-мажору.

Крім того, відповідач зауважує на тому, що посилання позивача на окремі статті договору оренди є безпідставними, з огляду на зміст самого договору оренди, а саме пункту 8.3.2. договору оренди, на сторінці лише, на якій є підписи та печатки сторін, де зазначено: « 8.3.2. З метою уникнення випадкової або умисної зміни сторінок цього договору, сторони проставляють підписи і печатки на кожній сторінці кожного екземпляра договору. Частина тексту викладена на окремій сторінці вважається дійсною лише у випадку, якщо на ній проставлені підпис і печатка кожної сторони.». Відповідач відмічає, що в наданій до суду копії договору оренди, доданої до позовної заяви, окрім єдиної сторінки, на якій міститься цей пункт, на інших сторонах не має печаток та підписів обох сторін. Взагалі не має ніяких підписів та печаток. Тобто, на думку відповідача, посилання позивача на інші пункти договору оренди - не обґрунтовані, адже зазначені пункти є не дійсними, як зазначено в пункті 8.3.2.

У поясненнях від 11.05.2021р. за вх.№12569/21 відповідач вказує, що, зменшуючи суму позову, позивач не надав нове обґрунтування та розрахунок пені за прострочення орендної плати, визначивши лише суму та період за який ця пеня нарахована: з 19.05.2020 р. по 18.12.2020р. При цьому період, за який позивачем нараховано пеню, складає 7 (сім) місяців, а неустойку за несвоєчасне повернення з оренди приміщення розраховано за період з 03.07.2020р. по 22.02.2021р., попри передбачене частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України обмеження періоду нарахування неустойки 6 (шістьма) місяцями.

Ухвалою суду від 25.02.2021р. відкрито провадження у справі №916/494/21, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 22.03.2021р. об 11год.00хв.

Судове засідання 22.03.2021р. не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді МалярчукІ.А. у відпустці з 19.03.2021р. по 02.04.2021р. через контакт із особою, яка захворіла на Covid-19.

Ухвалою суду від 05.04.2021р. призначено підготовче засідання суду на 19.04.2021р. о 10год.30хв.

У судовому засіданні 19.04.2021р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 12.05.2021р. об 11год.00хв., продовження строку проведення підготовчого провадження до 26.05.2021р.

У судовому засіданні 12.05.2021р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 24.05.2021р. об 11год.40хв.

Ухвалою суду від 24.05.2021р. закрито підготовче провадження по справі №916/494/21, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 07.06.2021р. о 10год.30хв.

Клопотання позивача від 18.03.2020р. за вх.№7469/21 про оголошення перерви у судовому засіданні судом не розглядалось, оскільки судове засідання 22.03.2021р. не відбулось.

Клопотання позивача від 01.04.2021р. за вх.№8945/21, від 26.04.2021р. за вх.№11564/21 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, від 10.05.2021р. за вх.№12719/21 про відкладення розгляду справи, від 24.05.2021р. за вх.№13972/21 про долучення доказів судом задоволено.

Клопотання позивача від 02.06.2021р. за вх.№14966/21 про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними доказами судом задоволено.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

01.01.2019р. між ТОВ «Гінза» (орендодавець) та ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» (орендар) було укладено договір оренди №04, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар бере у тимчасове платне користування частину приміщення будівлі механічного цеху №2, розміщену за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 23в. Об`єкт оренди передається в оренду для ведення господарської діяльності. Загальна площа приміщення, що передається в оренду, становить 635,0 кв.м., у т.ч. механічного цеху №2 - 635,0кв.м. Загальна кількість обладнання, що передається в оренду, становить 2 шт.: у т.ч. кран-балка опорна МОП 5-10,5 г/п 3,2 т. інв. №35 - 1 шт.; кран-балка опорна ЕМО 306 г/п 2т. інв. №37 - 1 шт. (п.п.1.1.1., 1.2.1., 1.2.2. договору).

Відповідно до п.п.1.3.1., 1.3.2., 1.3.3. договору оренди №04 від 01.01.2019р. передача приміщення Орендарю оформлюється актом передачі та приймання приміщення. В акті передачі та приймання приміщення вказується також все наявне майно Орендодавця, яке знаходиться в орендованому приміщенні. Обов`язки щодо складання акта передачі та приймання приміщення покладаються на сторону, яка передає приміщення.

Згідно п.п. 2.1.1., 2.1.2. договору оренди №04 від 01.01.2019р. строк оренди починається з дати підписання сторонами акту передачі та приймання приміщення, і діє до 30.06.2019р. Користування орендованим приміщенням після закінчення строку оренди або після дострокового розірвання (припинення) договору не допускається.

Місячний розмір орендної плати (ОП) розраховується за наступною формулою: ОП = А+ Б +В + Г 1-Д + Е + З, де ОП - місячний розмір орендної плати, А - плата за користування орендованими приміщеннями, Б - відшкодування витрат на енергозабезпечення, В - відшкодування витрат електроенергії в лінії електропередач, Г - відшкодування витрат на обслуговування електромереж, Д - відшкодування витрат на водоспоживання та водовідведення, Е - відшкодування витрат на обслуговування мереж водопостачання та водовідведення, З - плата за користування орендованим обладнанням (при його наявності). Плата за користування орендованими приміщеннями розраховується наступним чином (А): кількість орендованих кв.м. згідно п.1.2.1. договору оренди помножується на вартість оренди 1кв.м. площі, яка є різною в залежності від будівлі, в якій розташоване орендоване приміщення, а саме в приміщенні механічного цеху №2 - 45,41 грн. з ПДВ. Відшкодування витрат на енергозабезпечення з ПДВ розраховуються наступним чином (Б): кількість фактично витрачених орендарем кВт/годин електроенергії згідно з показниками лічильника помножується на тариф вартості 1 кВт/год електроенергії енергопостачальної організації. Відшкодування втрат електроенергії в лінії електропередач з ПДВ розраховується наступним чином (В): вартість витраченої орендарем електроенергії помножується 14%. Відшкодування витрат на обслуговування електромережі з ПДВ розраховується наступним чином (Г): вартість спожитої орендарем електроенергії помножується на 10%. Відшкодування витрат на водоспоживання та водовідведення з ПДВ розраховується наступним чином (Д): кількість фактично спожитих кубічних метрів води згідно з показниками лічильника, а при його відсутності згідно балансових норм водовідведення та водоспоживання, затв. Дніпропетровським облводресурсом, які складають 0,047м.куб. на 1 кв.м. площі в місяць помножується на тариф вартості 1 куб.м. водопостачальної організації. Відшкодування витрат на обслуговування мереж водопостачання та водовідведення з ПДВ розраховується наступним чином: вартість фактично спожитої води помножується на 10%. Плата за користування орендованим обладнанням (при його наявності), (З): 105,60 грн. з ПДВ за одну кран -балку. До 25 числа поточного місяця Орендарем здійснюється попередня оплата 100% повної вартості договірної величини споживання електричної енергії на підставі заявленого Орендарем Орендодавцю ліміту споживання електричної енергії. При використанні у розрахунковому періоді (місяці) Орендарем електричної енергії більше заявленого та сплаченого ліміту, Орендар сплачує Орендодавцю перевищення споживання електричної енергії у двукратному розмірі вартості до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Орендна плата сплачується у гривнях, у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця, на підставі виставлених Орендодавцем рахунків. Орендар зобов`язаний отримати у Орендодавця рахунок для оплати оренди та оплатити його протягом 3 (трьох) календарних днів після отримання. У разі невиконання Орендарем зобов`язання щодо отримання рахунку для здійснення оплати за оренду з будь-яких причин, Орендар зобов`язаний з 16-го числа протягом трьох календарних днів поточного місяця сплатити орендну плату та комунальні послуги за розрахунковий місяць у розмірі не меншому, ніж вони буди сплачені у попередньому розрахунковому місяці. Після оплати оренди Орендар зобов`язаний протягом 5 (п`яти ) робочих днів здійснити разом з Орендодавцем перерахунок вартості орендної плати. У разі перевищення сплаченої суми над розрахунковою, сума перевищення зараховується до розміру орендної плати Орендарем за наступний розрахунковий місяць. У разі, якщо сплачена сума менш ніж розрахункова, Орендар зобов`язаний доплатити різницю протягом 2 робочих днів після здійснення перерахунку (п.п.3.1., 3.2., 3.3. договору оренди №04 від 01.01.2019р.).

Відповідно до п.4.4.1. договору оренди №04 від 01.01.2019р. Орендар протягом всього строку договору зобов`язаний підтримувати приміщення та прилеглу територію в належному стані, забезпечувати підтримку зовнішнього і внутрішнього вигляду приміщення відповідно до його призначення, визначеного договором.

Згідно п.5.1.1. договору оренди №04 від 01.01.2019р., у разі прострочення Орендарем виконання зобов`язань по сплаті орендної плати, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві за кожен день прострочення пеню у розмірі 10 % ( десять) відсотків від суми заборгованості.

Договір може бути розірваний або припинений відповідно до договору або законодавства України. У разі розірвання, припинення, визнання недійсним договору, не припиняються і залишаються в силі ті умови і положення договору, які стосуються наслідків його розірвання, припинення, сплати заборгованості, сум неустойки і збитків. Орендар має право ставити питання про дострокове розірвання цього договору, про що зобов`язаний повідомити Орендодавця в письмовому повідомленні не менше як за два місяця до дати припинення. У випадку наявності згоди сторін на дострокове розірвання договору сторони підписують додаткову угоду. З дня закінчення строку дії договору, розірвання, припинення, визнання недійсним, Орендар втрачає право користування приміщенням, включаючи проведення будь-якої підприємницької діяльності в приміщенні (п.п.6.4.1., 6.4.2., 6.4.5., 6.4.6. договору оренди №04 від 01.01.2019р.).

Після закінчення строку дії договору, а також у разі розірвання або припинення, Орендар зобов`язаний звільнити приміщення від будь-якого майна і повернути приміщення Орендодавцеві протягом 2 (двох) днів з дня настання однієї із згаданих в цьому пункті обставин. Зазначений в цьому пункті дводенний строк надається Орендареві виключно для звільнення приміщення, і не може бути використаний для проведення будь-якої підприємницької діяльності в приміщенні. Повернення приміщення Орендарем і його передача Орендодавцеві здійснюється на підставі акту повернення приміщення, який підписується сторонами. Орендар зобов`язаний повернути приміщення Орендодавцеві в стані, що забезпечує можливість його подальшого використання в цілях, передбачених цим договором. Будь-яке майно Орендаря, яке залишається в приміщенні після закінчення строку, вказаного в п.6.5.1. цього договору , вважається сміттям, яке Орендодавець може видворити на свій розсуд з приміщення. У разі прострочення виконання зобов`язання по поверненню приміщення в зазначений в п.6.5.1. цього договору строк, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві неустойку у розмірі подвійної орендної плати за весь час прострочення. Орендар зобов`язаний здійснювати оплату всіх платежів до моменту підписання сторонами акту повернення приміщення. Після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщення Орендодавцеві (п.п.6.5.1., 6.5.2., 6.5.3., 6.5.4., 6.5.5. договору оренди №04 від 01.01.2019р.).

За умовами п.п.7.1., 7.2., 7.3. договору оренди №04 від 01.01.2019р. сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі дії форс- мажорних обставин, настання яких не залежить від сторін і безпосередньо впливає на можливість виконання цього договору. Форс-мажорні обставини включають стихійні лиха, війни, озброєні конфлікти, епідемії і інші події, що не підпадають під вплив контролю сторін. У разі дії форс-мажорних обставин сторони діють відповідно до законодавства України.

На виконання договору оренди №04 від 01.01.2019р. позивач передав у користування відповідачу обумовлені договором - приміщення механічного цеху №2, два крана-балки опорні.

Додатковою угодою від 01.01.2020р. сторони продовжили строк дії договору оренди №04 від 01.01.2019р. до 30.06.2020р.

23.04.2020р. відповідач звернувся до позивача із листом №135, де вказав, що у зв`язку зі складною макроекономічною і фінансовою ситуацією в країні та пандемією Covid19, змушений зупинити роботу філії ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» у м. Дніпро. Також у вказаному листі зазначено, що для запобігання прострочення платежів за використання орендованого приміщення, він просить достроково розірвати договір оренди №04 від 01.01.2019р. та повідомляє, що фактично приміщення не буде використовуватися з 27.04.2020р., просить забезпечити приймання приміщення згідно двостороннього акту.

Позивач листом від 27.04.2020р. вказав на те, що у відповідності до п.6.4. договору орендар (хоча і не в особі уповноваженого представника) повідомив орендодавця 23.04.2020р. письмово про намір достроково розірвати договір, дія якого спливає 30.06.2020р. Також у листі від 27.04.2020р. зазначено про те, що з огляду на п.6.4.5. договору оренди достроково договір може бути розірваний/припинений сторонами, але не менше, ніж через два місяці після письмового повідомлення орендарем орендодавця, тобто лише з 24.06.2020р., у зв`язку з чим орендна плата до часу розірвання договору (до 24.06.2020р.) підлягає сплаті орендарем у повному обсязі. Позивач у листі від 27.04.2020р. повідомив, що не заперечує проти дострокового розірвання договору оренди та складання двостороннього акту приймання-передачі орендованого приміщення 24.06.2020р. або раніше вказаної дати за домовленістю сторін, але за умови повної попередньої сплати орендарем орендної плати впритул до 23.06.2020р. включно.

Відповідач у листі №02/201 від 05.05.2020р., посилаючись на введення постановою КМУ №211 від 11.03.2020р. в Україні карантину та запровадження обмежувальних заходів, заборони роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, торговельного і побутового обслуговування населення, вказує на неможливість використання ним орендованого приміщення через обставини, за які ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» не відповідає. Наказом ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» від 31.03.2020р. для всіх структурних підрозділів ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» був об`явлений простій та зупинена робота з 01.04.2020р. Відповідні заходи щодо консервації та вивезення майна, яке зберігалось у орендованому приміщенні, а відтак і у припиненні його використання було заплановано завершити 27.04.2020 р. Поряд із цим відповідач у своєму листі зазначив, що вважає карантинні обмеження, про які вказано вище, форс-мажорними обставинами, які звільняють відповідача від орендної плати протягом всього періоду дії карантину. Повідомив і відповідач про неможливість забезпечення збереження приміщення та сплати будь-яких платежів.

Відповідаючи ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» (лист від 05.05.2020р.), позивач зауважив, що він не наполягає на достроковому припиненні взаємовідносин з ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» з 24.06.2020р., а лише вказав на таку можливість. У листі позивач зазначив, що вважає помилковим твердження відповідача про існування законодавчих підстав для обов`язкового звільнення ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» від орендної плати через карантинні заходи, оскільки відповідач не є суб`єктом господарювання, яким заборонено роботу. Відзначив і позивач про необхідність підтвердження форс-мажору сертифікатом ТПП. До того у листі від 05.05.2020р. позивач наполягав на тому, що форс-мажор є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені та не звільняє боржника від його виконання. Також позивач вказав відповідачу на можливість, а не обов`язковість бути звільненим від сплати орендної плати в силу п.14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, з підстав чого запропонував підписання додаткової угоди щодо зменшення орендної плати на 10 (десять) % від встановленої у договорі оренди на період 1 (один) календарний місяць. Наголосив у листі від 05.05.2020р. позивач і на тому, що його позиція щодо дострокового розірвання договору оренди не змінилась.

03.09.2020р. позивач в односторонньому порядку склав акт, в якому відобразив, що обладнання, меблі та інвентар орендаря в приміщенні відсутні. Стан орендованого приміщення значно погіршився з моменту передачі його в користування орендарю - приміщення потребує поточного ремонту. Приміщення захаращене сміттям, яке необхідно вивезти, та потребує ретельного прибирання. Під час огляду здійснювалось фотографування. Обладнання, що передавалось орендарю в користування разом з приміщенням, а саме дві кран-балки - знаходяться в неробочому стані.

До матеріалів справи фотокарток, про які йдеться у акті від 03.09.2020р., не подано.

Підтверджуючи наявність збитків та їх вартість позивач також подав до справи: договір №0510 від 05.10.2020р., укладений між ним та ТОВ «Оптова база Алдім» на прибирання орендованого приміщення та вивіз із нього сміття, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 12.10.2020р., договірну ціну, акт приймання виконаних будівельних робіт від 12.10.2020р., платіжне доручення №376 від 30.10.2020р. про оплату на користь ТОВ «Оптова база Алдім» 41556,42грн.; договір №96/20 від 06.10.2020р., укладений між ТОВ «Гінза» та ТОВ «Технічний центр» на технічну діагностику кранів електричних опорних, два з яких орендувались відповідачем, рахунок-фактуру №СФ-0000150 від 06.10.2020р. на суму 14400грн., протокол узгодження договірної ціни, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000148 від 02.11.2020р., платіжне доручення №373 від 28.10.2020р. про сплату позивачем на користь ТОВ «Технічний центр» 14400грн.

Відповідно до поданого відповідачем Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.02.2021р. ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» обрав для себе такі види економічної діяльності: виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин (основний); холодне волочіння дроту; механічне оброблення металевих виробів; інші будівельно-монтажні роботи; надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютери; загальна медична практика; оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; оптова торгівля відходами та брухтом; складське господарство; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; постачання інших готових страв; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; діяльність у сфері права; діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; технічні випробування та дослідження; надання в оренду вантажних автомобілів; будівництво житлових і нежитлових будівель; роздрібна торгівля пальним.

Згідно із наказом ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» №37 від 31.03.2020р., з метою попередження поширення хвороби Covid-19 та у зв`язку із відсутністю організаційних умов для роботи підприємства під час карантину, оголошено простій не з вини працівників з 01.04.2020р. для всіх структурних підрозділів підприємства.

Як свідчать подані відповідачем до справи опис вкладення до цінного листа від 25.05.2020р., фіскальний чек від 25.05.2020р., відповідачем надсилався позивачу за адресою: м. Дніпро, вул. Прибережна,40, акт приймання-передачі майна, який підписано одноособово особою, що намагалась повернути об`єкт оренди - ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур».

На підтвердження того, що підрозділ ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» у м. Дніпро здійснював виключно роздрібну торгівлю продукцією власного виробництва, відповідач подав до справи: штатний розпис ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур», у відповідності до якого в штаті підрозділу ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» у м.Дніпро було передбачено лише посади менеджерів у роздрібній торгівлі непродовольчими товарами та провідного менеджера у роздрібній торгівлі непродовольчими товарами; наказ №90 від 03.05.2019р. «Про затвердження штатного розпису», яким штатний розпис введено в дію з 06.05.2019р.; посадову інструкцію провідного менеджера в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами, якою передбачено виконання працівником функцій саме з організації роздрібної торгівлі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, як встановлено судом, 01.01.2019р. між ТОВ «Гінза» та ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» було укладено договір оренди №04, згідно якого ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» отримало у користування частину приміщення будівлі механічного цеху №2, розміщену за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 23в, із обладнанням у вигляді двох кранів-балок.

Об`єкт оренди відповідач отримав у користування для ведення господарської діяльності.

Додатковою угодою від 01.01.2020р. сторони продовжили строк дії договору оренди №04 від 01.01.2019р. до 30.06.2020р.

Таким чином, строк дії договору оренди №04 від 01.01.2019р. закінчився 30.06.2020р.

Так, суд зауважує, що відповідач намагався віднайти з боку позивача згоду на дострокове розірвання договору оренди №04 від 01.01.2019р., чого досягнути не зміг з огляду на наступне.

Лист позивача від 27.04.2020р., в якому він зазначив про те, що з огляду на п.6.4.5. договору оренди достроково договір може бути розірваний/припинений сторонами, але не менше, ніж через два місяці після письмового повідомлення орендарем орендодавця, тобто лише з 24.06.2020р., у зв`язку з чим орендна плата до часу розірвання договору (до 24.06.2020р.) підлягає сплаті орендарем у повному обсязі, не може вважатись автоматичним досягненням між сторонами згоди щодо розірвання такого договору, оскільки матеріали справи не містять доказів, що вказують на погодження відповідачем умов, що висунуті позивачем у листі від 27.04.2020р.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч.ч.1, 2 ст.652 ЦК України).

Отже, положення чинного законодавства у випадку недосягнення згоди сторонами щодо розірвання договору передбачають право заінтересованої сторони отримати у такому випадку судовий захист. До справи не подано відповідачем доказів того, що договір №04 від 01.01.2019р. розірвано у судовому порядку, тому відповідне твердження відповідача щодо дострокового розірвання договору не відповідає дійсності.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати за травень, червень 2020 року в сумі 73820,40грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно п.12 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-ІХ від 13.04.2020р., який набрав чинності 18.04.2020р., пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".

Тобто, п.14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у вищенаведеній редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-ІХ від 13.04.2020р., діяв з 18.04.2020р. та зазнав змін лише 16.07.2020р. із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19» №692-ІХ від 16.06.2020р.

Отже, в спірний період дії договору травень, червень 2020 року діяла вищевикладена редакція п.14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому саме така редакція Закону є застосовуваною до спірних правовідносин.

Згідно Постанови КМУ №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респріаторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020р. до 22.05.2020р. на всій території України карантин.

Крім того, згідно пп.3 п.2 Постанови КМУ №215 від 16.03.2020р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211» заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Відповідно до п.1 Постанови КМУ №239 від 25.03.2020р. «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» вищенаведений підпункт 3 викладено у наступній редакції: "3) до 24 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом, засобами зв`язку за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; провадження банківської та страхової діяльності, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів, діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, технічного обслуговування реєстраторів розрахункових операцій, діяльності з ремонту комп`ютерів, побутових виробів і предметів особистого вжитку, об`єктів поштового зв`язку за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; торговельної діяльності та діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.

Заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, крім певних категорій, було продовжено до 22.05.2021р. згідно постанов КМУ №255 від 02.04.2020р., №291 від 22.04.2020р., №343 від 04.05.2020р.

Приймаючи у квітні 2020 р. рішення щодо припинення діяльності у орендованому приміщенні відповідач не міг передбачити, чи діятиме у червні 2020р. встановлені владою карантинні заборони господарської діяльності категорій суб`єктів, до яких відповідач відноситься.

Так, відповідач, вбачаючи, що карантинні заходи владою продовжувались, не міг заздалегідь передбачити, чи триватиме заборона його діяльності на червень 2020р., припинив діяльність свого підрозділу у орендованому майні, та вислав позивачу акти на повернення майна, тоді як позивач безпідставно ухилявся від оформлення взаємовідносин щодо повернення об`єкта оренди.

Отже, в силу положень п.14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-ІХ від 13.04.2020р., ч.6 ст.762 ЦК України мали місце обставини, які спричинили невикористання відповідачем майна та за які він не відповідає, з огляду на що відповідач має бути звільнений від оплати орендної плати за цей час.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача орендної плати за травень, червень 2020 року в сумі 73820,40грн. задоволенню судом не підлягає.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1598,76грн. три проценти річних за заборгованістю з орендної плати, нарахованої за травень, червень 2020 року; 3791,80грн. пені за заборгованістю з орендної плати, нарахованої за травень, червень 2020 року.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні основної позовної вимоги про стягнення орендної плати за травень, червень 2020р., не підлягають задоволенню судом і позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1598,76грн. три проценти річних, 3791,80грн. пені, що нараховані позивачем на суму орендної плати за травень, червень 2020 року.

Також позивач нарахував до стягнення з відповідача 575799,12грн. неустойки за період з 03.07.2020р. по 22.02.2021р., посилаючись на порушення відповідачем обов`язку повернути об`єкт оренди після закінчення дії договору оренди.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як встановлено судом вище, строк дії договору оренди №04 від 01.01.2019р. закінчився 30.06.2020р.

Із поданого відповідачем до справи опису вкладення до цінного листа від 25.05.2020р., фіскального чек від 25.05.2020р., вбачається, що відповідач надсилав позивачу за адресою: м. Дніпро, вул. Прибережна,40, акт приймання-передачі майна.

До того ж, позивач, за його словами, самостійно 03.09.2020р. увійшов до об`єкта оренди та в односторонньому порядку склав акт, в якому відобразив стан орендованого майна. Отже, позивач вказує, що самостійно забрав об`єкт оренди з 03.09.2020р., а неустойку за його неповернення порахував аж до 22.02.2021р.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ч.ч.1, 2 ст.526 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч.ч.1, 2 ст.538 ЦК України).

Отже, відповідач вжив належних та достатніх заходів задля повернення об`єкта оренди позивачу, натомість позивач від прийняття об`єкта з оренди ухилився та саме бездіяльність позивача щодо прийняття майна з оренди спричинила неможливість для відповідача виконати такий обов`язок у повному обсязі.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача 55956,42грн. збитків у вигляді вартості вивезення сміття, вартості технічно-діагностичних робіт.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За положеннями ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст.224, ч.1 ст.225 ГК України).

Породжуючи настання цивільних прав та обов`язків згідно ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв`язку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату. Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Стягнення збитків як виду цивільно-правової відповідальності можливе у випадку наявності таких збитків та обґрунтованості їх розміру.

З аналізу вищевказаних норм законодавства, вбачається, що об`єктивною стороною правопорушення є наявність збитків в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобов`язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Так, як судом встановлено вище, невиконанню відповідачем обов`язку щодо повернення об`єкта оренди за актом приймання-передачі передувало ухилення позивача від вжиття заходів щодо прийняття цього об`єкту. Дана обставина позбавила сторін належним чином вчинити повернення орендованого об`єкту із взаємним фіксуванням та підтвердженням у відповідному акті фактичного його стану.

Складений позивачем в односторонньому порядку акт від 03.09.2020р. не може слугувати доказом того, що орендоване майно відповідач залишив у неналежному, неробочому, пошкодженому стані, або у стані захаращеності сміттям.

Не обґрунтував позивач також суду взаємозв`язок між проведеною технічною діагностикою кранів та діями (бездіяльністю) відповідача.

Отже, відсутні у даних обставинах підстави вбачати провину відповідача у спричиненні збитків та протиправність його поведінки, не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача та збитками, які розрахував позивач, а отже не доведено існування у сукупності всіх чотирьох складових цивільно-правового порушення, що зумовлюють можливість для стягнення збитків.

Враховуючи викладене, не підлягає судома задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 55956,42грн. збитків у вигляді вартості вивезення сміття, вартості технічно-діагностичних робіт.

Таким чином, суд за недоведеністю та необгрунтованістю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в повній мірі.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи - сума судового збору у розмірі 30926,69 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 30000,00 грн із розрахунку вартості 1 години послуг адвоката - 3000 грн.

Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку відповідача його судові витрати складатимуть 10000грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з огляду на зменшення позивачем позовних вимог, поверненню йому з державного бюджету підлягає судовий збір в сумі 20262,19грн.

Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог позивача судом відмовлено повністю, понесені ним витрати на судовий збір в сумі 10664,50грн. покладаються на платника. Питання відшкодування витрат на правничу допомогу, що були орієнтовно заявлені позивачем судом не розглядаються, так як не заявлено про таке.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Гінза" (49112, м. Дніпро, вул. Прибережна, 40; адреса для листування: 49008, м. Дніпро, а/с 809; електронна пошта представника: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Приватного акціонерного товариства виробничого об`єднання "Стальканат-Сілур" (65007, м.Одеса, вул.Водопровідна, 16; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про стягнення 710966,50грн.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Гінза" (49112, м. Дніпро, вул. Прибережна, 40; адреса для листування: 49008, м. Дніпро, а/с 809; електронна пошта представника: ІНФОРМАЦІЯ_1, ) з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (м. Одеса, вул. Черняховського, 6, код 38016923) надмірно сплачений згідно платіжного доручення №60 від 17.02.2021р. судовий збір в сумі 20262 (двадцять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 19коп.

3. Покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Гінза" (49112, м. Дніпро, вул. Прибережна, 40; адреса для листування: 49008, м. Дніпро, а/с 809; електронна пошта представника: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) витрати на оплату судового збору за подання позову в сумі 10664,50грн.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 08 червня 2021 р.

Суддя І.А. Малярчук