ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2021 р. Справа № 910/9823/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Ващенка В.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Дяк Ю.М.

від відповідача: Стусова Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 (повне рішення складено 05.03.2021) (суддя Мельник В.І.)

у справі № 910/9823/20 Господарського суду міста Києва

за позовом Міністерства охорони здоров`я України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меддів"

про стягнення 659 163,23 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

1. Міністерство охорони здоров`я України (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меддів" (далі - ТОВ "Меддів", відповідач) про стягнення штрафних санкцій (пені) у розмірі 659 163,23 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем встановленого терміну поставки товару за договором № 21 про закупівлю товару від 17.04.2020, укладеним між Міністерством охорони здоров`я України та ТОВ "Меддів", у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу відповідні штрафні санкції - 659 163,23 грн пені.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі № 910/9823/20 (суддя Мельник В.І.) позовні вимоги Міністерства охорони здоров`я України задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Меддів" на користь Міністерства охорони здоров`я України штрафні санкції у розмірі 164 790,00 грн та судовий збір у розмірі 9 887,46 грн; в іншій частині позову відмовлено.

4. При ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що поставка товару була здійснена із порушенням передбачених вказаним договором строків.

5. Водночас суд першої інстанції, на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, визначеними ч. 3 ст. 509 та п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а також з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013 та постанов Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18, від 19.02.2020 у справі № 910/11991/9, з огляду на наявність істотних обставин, підтверджених матеріалами справи, які зумовили порушення строків поставки товару, дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення пені у розмірі 164 790,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

6. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі № 910/9823/20, Міністерство охорони здоров`я України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну та резолютивну частини цього рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій задовольнити в повному обсязі; стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції (пеню) у розмірі 659 163,23 грн.

7. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що містяться у матеріалах справи, та відхилив доводи Міністерства охорони здоров`я України, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

8. Скаржник вважає, що твердження відповідача, з якими частково погодився суд, та обставини, на які позивач посилається як на обставини непереборної сили, які суд визнав істотними обставинами, що зумовили порушення термінів поставки, є необґрунтованими та безпідставними, а отже, такими, що не позбавляють постачальника обов`язку сплатити на користь Держави в особі Міністерства охорони здоров`я України штрафні санкції за порушення строків поставки товару, визначених договором.

9. Також, скаржник наголошує на тому, що позивач укладав договір, розуміючи ризики для товариства у вигляді притягнення до відповідальності за несвоєчасну поставку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

10. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2021 справу № 910/9823/20 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

11. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства охорони здоров`я України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі № 910/9823/20; розгляд апеляційної скарги призначено на 01.06.2021 об 11:15; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 17.05.2021.

Позиції сторін.

12. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Північного апеляційного господарського суду 17.05.2021, проти вимог апеляційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Явка представників сторін.

13. У судове засідання, призначене на 01.06.2021, з`явилися представники позивача (скаржника) та відповідача.

14. Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України підтримав та просив суд її задовольнити.

15. Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

16. Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, між Міністерством охорони здоров`я України (Замовник) та ТОВ "Меддів" (Постачальник) укладено договір № 21 про закупівлю товару від 17.04.2020 (далі - Договір).

17. Згідно з пп. 1.1 п. 1 Договору Постачальник зобов`язався поставити Замовнику відповідної якості Костюм біологічного захисту/комбінезон (далі - товар), що зазначений в специфікації Товару (Додаток 1), а Замовник - прийняти і оплатити Товар на умовах цього Договору.

18. Відповідно до пп. 1.2 п. 1 Договору предметом закупівлі за договором є товар за ДК 021:20-8 Медичне обладнання та вироби медичного призначення (костюм біологічного захисту/комбінезон) згідно з КЕКВ: 2220 - Медикаменти та перев`язувальні матеріали.

19. Сума цього Договору становить 34 874 050,14 грн без ПДВ (пп. 3.1 п. 3 Договору).

20. Згідно з пп. 4.1 п. 4 Договору розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, наведений в реквізитах Постачальника.

21. Положеннями пп. 4.2 п. 4 Договору визначено, що Замовник здійснює попередню оплату у розмірі 50 % від суми Договору протягом семи робочих днів на підставі рахунку, виставленого Постачальником відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 № 530- ІХ (зі змінами) на строк, що не перевищує трьох місяців.

22. Відповідно до пп. 4.3 п. 4 Договору остаточний розрахунок здійснюється Замовником протягом семи робочих днів після поставки товару на склад, визначений Замовником.

23. Згідно з пп. 4.4 п. 4 Договору грошові зобов`язання Замовника перед Постачальником вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку Замовника в Державній казначейській службі в рахунок оплати Товару по Договору.

24. За умовами пп. 5.1 п. 5 Договору поставка товару здійснюється відповідно до графіку поставки (Додаток 2 до Договору), відповідно до якого термін поставки становить до 01.05.2020.

25. Згідно з пп. 6.3.1 п. 6 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, що встановлені цим Договором.

26. Також, сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 24.04.2020 до Договору, якою підпункт 5.3 пункту 5 "Поставка товарів" Договору викладено у такій редакції: "5.3 Приймання-передача Товару по кількості проводиться відповідно до товаросупровідних документів, а саме: Акту про поставку та приймання товару підписаного з обох сторін уповноваженими особами, а по якості відповідно до документів, що засвідчують його якість згідно з розділом 2 Договору за адресою: вул. Березняківська, 29, м. Київ, 02098.".

27. У подальшому, сторони уклали додаткову угоду № 2 від 18.05.2020 до Договору, якою підпункт 5.3 пункту 5 "Поставка товарів" Договору виклали у такій редакції: "5.3. Приймання-передача Товару по кількості проводиться відповідно до товаросупровідних документів, а саме: Акту про поставку та приймання товару підписаного з обох сторін уповноваженими особами, а по якості відповідно до документів, що засвідчують його якість згідно з розділом 2 Договору за адресою: вул. Каштанова, 66А, м. Обухів, 08700".

28. Відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату по замовленню № 141 від 18.05.2020 за Договором.

29. На виконання умов пп. 4.2 п. 4 Договору Міністерством охорони здоров`я України на підставі рахунку, виставленого ТОВ "Меддів" (відповідачем), 18.05.2020 платіжним дорученням від 18.05.2020 № 9954 (належним чином завірена копія міститься у матеріалах справи) здійснено попередню оплату за Договором у розмірі 50 % від суми Договору - у розмірі 17 437 025,07 грн, що підтверджується відміткою Державної казначейської служби України від 18.05.2020.

30. У подальшому, відповідно до умов пп. 4.2 п. 4 Договору, Міністерством охорони здоров`я України платіжним дорученням від 09.06.2020 № 10145 здійснено остаточний розрахунок за Договором у розмірі 17 437 025,07 грн, що підтверджується відміткою Державної казначейської служби України від 10.06.2020.

31. Поставку товару на суму 14 425 721,64 грн здійснено 18.05.2020 за видатковою накладною від 18.05.2020 № 144 на суму 14 425 721, 64 грн та актом про поставку та приймання товару до Договору від 18.05.2020 № 1;

поставку товару на суму 17 907 556,50 грн здійснено 20.05.2020 за видатковою накладною від 20.05.2020 № 147 на суму 11 604 487,50 грн та видатковою накладною від 20.05.2020 № 148 на суму 6 303 069 грн, а також актом про поставку та приймання товару до Договору від 20.05.2020 № 2;

поставку товару на суму 2 540 772,00 грн здійснено 30.05.2020 за видатковою накладною від 30.05.2020 № 150 на суму 2 540 772 грн та актом про поставку та приймання товару до Договору від 30.05.2020 № 3.

32. Позовні вимоги обґрунтовано порушенням ТОВ "Меддів" терміну поставки, встановленого у Договорі, що підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку, а також актами про поставку та приймання товару до Договору від 18.05.2020 № 1, від 20.05.2020 № 2 та від 30.05.2020 № 3.

33. У зв`язку з порушенням відповідачем терміну поставки за Договором, узгодженого сторонами, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 659 163,23 грн.

34. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши про прострочення позивачем оплати авансу у розмірі 50 % суми Договору, а також про те, що затримка поставки товару була викликана обставинами, на які відповідач не міг вплинути - введення в країні виробника товару (Китайській Народній Республіці) посиленого контролю за експортом продукції, що призначена для профілактики епідемії COVID-19.

35. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд, у разі, якщо останній дійде висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій до 2,5 % від суми, про стягнення якої просить позивач, а саме 16 479,08 грн.

36. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач послався на повне виконання ним зобов`язань за Договором до звернення позивача до суду (критерій - ступінь виконання зобов`язань боржником); незначний термін затримки виконання порівняно із датою, визначеною в Договорі; відсутність доказів негативних наслідків та збитків від затримки поставки товару; поведінку позивача та відповідача; неспівмірність розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем, прибутку відповідача, отриманому за Договором, та негативні наслідки, які може потягнути за собою їх стягнення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

37. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договір.

38. У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

39. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

40. Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

41. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

42. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

43. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

44. При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

45. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

46. Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

47. Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

48. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

49. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

50. За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

51. Як вбачається з додатку № 2 від 17.04.2020 до Договору, терміном поставки товару є до 01.05.2020.

52. Як вже було зазначено, відповідно до видаткової накладної від 18.05.2020 № 144 на суму 14 425 721, 64 грн та акта про поставку та приймання товару до Договору від 18.05.2020 № 1 поставку товару на суму 14 425 721,64 грн здійснено 18.05.2020, тобто з порушенням терміну поставки товару, визначеного Договором, на 17 календарних днів;

53. Відповідно до видаткової накладної від 20.05.2020 № 147 на суму 11 604 487,50 грн та видаткової накладної від 20.05.2020 № 148 на суму 6 303 069 грн, а також акта про поставку та приймання товару до Договору від 20.05.2020 № 2 поставку товару на суму 17 907 556,50 грн здійснено 20.05.2020, тобто з порушенням терміну поставки товару, визначеного Договором, на 19 календарних днів;

згідно з видатковою накладною від 30.05.2020 № 150 на суму 2 540 772 грн та актом про поставку та приймання товару до Договору від 30.05.2020 № 3 поставку товару на суму 2 540 772,00 грн здійснено 30.05.2020, тобто з порушенням терміну поставки товару, визначеного Договором, на 30 календарних днів.

54. Таким чином, місцевим господарським судом вірно встановлено, що поставка товару була здійснена із порушення передбаченого Договором терміну, що не заперечує і сам відповідач, а отже, останній вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України).

55. Відповідно до положень ст.ст. 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

56. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

57. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

58. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

59. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

60. Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

61. Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

62. Відповідно до пп. 7.2 п. 7 Договору у випадку затримки поставки товару понад термін, встановлений пунктом 5.1 Договору, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення поставки товару, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % (семи відсотків) від вартості непоставленого (не прийнятого) товару.

63. Як вбачається з позовної заяви, у зв`язку з простроченням відповідачем терміну поставки товару позивачем нараховано пеню у розмірі 659 163,23 грн.

64. На підставі встановлених обставин, наведених вище, перевіривши розрахунок пені, нарахованої позивачем за прострочення постачання товару, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що зазначений розрахунок є арифметично вірним.

65. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 659 163,23 грн є правомірною.

66. Разом з тим, місцевий господарський суд, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, визначеними ч. 3 ст. 509 та п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а також з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013 та постанов Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18, від 19.02.2020 у справі № 910/11991/9, з огляду про наявність істотних обставин, підтверджених матеріалами справи, які зумовили порушення строків поставки товару, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги про стягнення пені частково - у розмірі 164 790,00 грн, відмовивши в іншій частині позову.

67. Тобто судом першої інстанції було зменшено розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, у чотири рази, тобто на 75 %.

68. Колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з вищенаведеним висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру пені, з огляду на таке.

69. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

70. Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

71. Так, аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 914/2202/18.

72. Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

73. Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.

74. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.

75. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

76. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

77. Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

78. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

79. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

80. Таким чином, зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

81. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, в обґрунтування клопотання про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій до 2,5 % від суми, про стягнення якої просить позивач, а саме до 16 479,08 грн, відповідач послався на повне виконання ним зобов`язань за Договором до звернення позивача до суду (критерій - ступінь виконання зобов`язань боржником); незначний термін затримки виконання порівняно із датою, визначеною в Договорі; відсутність доказів негативних наслідків та збитків від затримки поставки товару; поведінку позивача та відповідача; неспівмірність розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем, прибутку відповідача, отриманому за Договором, та негативні наслідки, які може потягнути за собою їх стягнення.

82. При цьому, відповідач вказав, що затримка поставки товару була викликана обставинами, на які він не міг вплинути - введення в країні виробника товару (Китайській Народній Республіці) посиленого контролю за експортом продукції, що призначена для профілактики епідемії СOVID-19.

83. Також, відповідач вказав, що він доклав усіх зусиль для належного виконання своїх обов`язків за Договором, а саме: негайно після підписання Договору замовив товар у виробника; завчасно повідомив позивача про затримку поставки виробником товару, викликану введенням у Китайській Народній Республіці посиленого контролю за експортом продукції, що призначена для профілактики епідемії СOVID-19, та запропонував продовжити строки поставки; поставив товар позивачеві негайно після його отримання від виробника, що підтверджується митними деклараціями та актами про поставку та приймання товару позивачем; поставив товар, який повністю відповідає умовам Договору, у тому числі щодо якості товару, що не заперечується позивачем.

84. Як зазначив відповідач, сторони у Договорі визначили конкретного виробника товару, який має бути поставлений, відтак у відповідача була відсутня можливість поставити аналогічний товар іншого виробника без внесення відповідних змін до Договору.

Відповідач також зауважив, що оскільки він здійснював оплату за поставлений товар на користь іноземного контрагента, з урахуванням коливань курсу долара США, сума, яка була витрачена ним на виконання Договору, практично дорівнює сумі, отриманій відповідачем за Договором.

85. На підтвердження клопотання про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій відповідач надав суду, зокрема, роздруковану веб-сторінку із повідомленням № 12 Міністерства комерції, Генеральної митної адміністрації та Державного управління з регулювання ринку Китайської Народної Республіки, що було розміщене на офіційному веб-сайті Китайської Народної Республіки, з нотаріально засвідченим перекладом; роздрукований лист від Компанії "SUMEC TEXTILE & LIGHT INDUSTRY CO. LTD", в якому остання повідомила відповідачу про затримку поставки товару (з нотаріально засвідченим перекладом); копію сертифікату Китайського комітету сприяння розвитку міжнародної торгівлі з доданими листами Компанії "SUMEC TEXTILE & LIGHT INDUSTRY CO. LTD" (з нотаріально засвідченим перекладом), висновок від 27.11.2020 науково-правової експертизи, зроблений експертом Науково-дослідного інституту інформатики і права Національної академії правових наук України Трояновським О.В. на замовлення відповідача, про наявність у даному випадку підстав для зменшення судом розміру штрафних санкцій (пені), у тому числі й на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

86. З огляду на повне виконання відповідачем зобов`язань за Договором до звернення позивача до суду, незначний термін затримки виконання зобов`язання, відсутність доказів негативних наслідків та збитків від затримки поставки товару, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним заходів для виконання зобов`язання за Договором, у тому числі виконання всіх залежних від нього дій для поставки товару у мінімально можливий строк, а також з урахуванням того, що прострочення поставки товару виникло з об`єктивних причин, яких відповідач намагався уникнути, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, визначеними ч. 3 ст. 509 та п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013, відповідно до положень ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, у суду першої інстанції були наявні правові підстави для реалізації його права на зменшення розміру штрафних санкцій.

87. Разом з тим, при перегляді справи в апеляційному порядку колегія суддів враховує, що:

- Міністерство охорони здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, та головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань;

- предметом укладеного між сторонами Договору є поставка товару за кошти Державного бюджету України (що не заперечується відповідачем).

88. З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку справедливою компенсацією позивачу за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання, є присудження до стягнення з останнього пені у розмірі 50 % від розміру, який підлягає стягненню.

89. На переконання суду апеляційної інстанції, зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, на 50 % не призведе до нівелювання самого значення пені як відповідальності за порушення зобов`язання.

90. З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

91. Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

92. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити рішення.

93. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

94. З огляду на викладені обставини, рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі № 910/9823/20 підлягає зміні в частині стягуваної суми пені, в результаті чого до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 329 581,62 грн.

95. Отже, апеляційна скарга Міністерства охорони здоров`я України підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати.

96. Відповідно до положень ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі № 910/9823/20 змінити.

3. Пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі № 910/9823/20 викласти в такій редакції:

"2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Меддів" (03143, м. Київ, вул. Метрологічна, 6, ідентифікаційний код 42964487) на користь Міністерства охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 7, ідентифікаційний код 00012925) штрафні санкції (пеню) в розмірі 329 581 (триста двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одну) грн 62 коп., судовий збір в розмірі 9 887 (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн 46 коп.".

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 у справі № 910/9823/20 залишити без змін.

5. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Меддів" (03143, м. Київ, вул. Метрологічна, 6, ідентифікаційний код 42964487) на користь Міністерства охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 7, ідентифікаційний код 00012925) 3 707 (три тисячі сімсот сім) грн 80 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 07.06.2021.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська