РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2021Справа № 910/5258/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «САНДОРА САНДЕРІАНА»

до Приватного підприємства «ФЮЧЕР»

про стягнення 576 518, 93 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «САНДОРА САНДЕРІАНА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «ФЮЧЕР» про стягнення 576 518, 93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди від 26.07.2019 в частині своєчасного внесення плати за користування об`єктом оренди та комунальними послугами, внаслідок чого й утворилась спірна заборгованість про стягнення якої, з урахуванням пені, просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

22 квітня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на вирішення цього спору в іншому судовому провадженні. Також заявник вважає недоведеними вимоги в частині відшкодування вартості спожитих комунальних послуг.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «САНДОРА САНДЕРІАНА» (суборендодавець) та Приватним підприємством «ФЮЧЕР» (суборендар) був укладений договір суборенди (далі - Договір), за умовами якого суборендодавець передає, а суборендар приймає в строкове платне користування гуртожиток профкурсів площею 2 975,7 кв.м., який знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Собранецька, 150 (п. 1.1).

Згідно п. 3.2 Договору, об`єкт оренди вважається переданим в суборенду з моменту підписання цього Договору.

Пунктами 5.1-5.4 Договору передбачено, що за оренду об`єкта оренди суборендар сплачує суборендодавцю щомісячно орендну плату у розмірі 121 710, 00 грн.

Вартість комунальних послуг (водо-, електропостачання, каналізація, тощо) не входять до складу орендної плати.

Суборендар зобов`язується самостійно укладати договори на комунальні послуги (водо-, електропостачання, каналізація), обслуговувати внутрішні мережі.

Зняття показників лічильника за споживання комунальних послуг здійснюється разом представниками суборендодавця та суборендаря.

Орендна плата сплачується суборендарем помісячно в порядку попередньої оплати не пізніше, ніж за 5 календарних днів до початку кожного наступного місяця, за який здійснюється оплата. Комунальні послуги сплачуються на підставі пред`явленого суборендодавцем до оплати рахунку на підставі розрахунку. Сплата орендної плати здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок суборендодавця.

Орендна плата нараховується та сплачується з дати підписання договору (п. 5.6 Договору).

Відповідно до п. 7.1 договору, суборендар зобов`язується своєчасно здійснювати орендні платежі, а також всякого роду платежі, що виникли в результаті експлуатації об`єкту за спожиті комунальні послуги.

У п. 8.1 Договору встановлено, що за прострочення виконання суборендарем грошових зобов`язань у встановлений цим Договором строк суборендар сплачує на користь суборендодавця пеню в розмірі 1 % від суми боргу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочення відповідно до діючого законодавства.

Згідно п. 4.1 Договору, він набирає чинності з дати підписання сторонами та діє протягом 5 років.

З наведеним кореспондуються положення п. 9.1 Договору, за якими Договір припиняється по закінченню строку його дії.

Водночас пунктом 7.2 Договору визначено, що суборендар має право відмовитись від виконання умов цього договору, попередивши суборендодавця письмово за три місяці до розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 9.4 Договору, договір суборенди може бути розірваний в односторонньому порядку на вимогу суборендаря при умові, що останній повідомить суборендодавця письмово рекомендованим листом (за наявності квитанції органу зв`язку та реєстру поштових вкладень), цінним листом або вручить особисто суборендодавцю не менш, ніж за три місяці до дати такого розірвання. В такому випадку орендна плата через три місяці з моменту такого надіслання або вручення не нараховується та не сплачується, а цей Договір вважається розірваним через три календарних місяці з моменту надіслання або вручення суборендарем письмового повідомлення про розірвання цього Договору або іншої дати.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «САНДОРА САНДЕРІАНА» зверталось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «ФЮЧЕР» про стягнення заборгованості в сумі 600 755,17 грн., з якої: заборгованість з орендної плати у сумі 243 430,00 грн. (за листопад 2019 у розмірі 10,00 грн., за грудень 2019 р. - у сумі 121 710,00 грн., за січень 2020 р. - у сумі 121 710,00 грн.), заборгованість з відшкодування вартості спожитих комунальних послуг у сумі 169 902,57 грн. (за жовтень 2019 року в сумі 41 728,22 грн., за листопад 2019 року в сумі 52 980,86 грн., за грудень 2019 року в сумі 75 193,49 грн.) та пеню у сумі 187 442,60 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 в справі № 910/739/20 позовні вимоги задоволено частково, внаслідок чого стягнуто з Приватного підприємства «Фючер» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора Сандеріана» заборгованість по орендній платі у сумі 243 430, 00 грн та пеню у сумі 7 825, 49 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора Сандеріана» задоволено частково, внаслідок чого резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі № 910/739/20 викладено в новій редакції та стягнуто з Приватного підприємства «Фючер» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора Сандеріана» заборгованість по орендній платі у сумі 243 430, 00 грн, 169 902, 57 грн заборгованості по відшкодуванню вартості спожитих комунальних послуг та 7 847, 34 грн пені.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судовим рішенням в справі № 910/739/20 встановлено, що листом № 22/2 від 20.01.2020 відповідач повідомив суборендодавця про односторонню відмову від договору суборенди та його розірвання відповідно до п. 7.2, 9.4 Договору. Повідомлення було направлено рекомендованим листом 14.02.2020, а відтак договір суборенди від 26.07.2019 - є розірваним у односторонньому порядку з 15.05.2020 (через три місяці від дати направлення листа про розірвання).

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник вказує, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання за Договором в частині повної та своєчасної сплати орендної плати та відшкодування вартості спожитих комунальних послуг за період з лютого 2020 року по 15 травня 2020 року.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами частини 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 3 ст. 283 ГК України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За встановленими обставинами справи, відповідач, підписавши Договір, прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Собранецька, 150.

Прийняття майна в суборенду зумовлює виникнення обов`язку зі сплати орендних платежів та вартості спожитих комунальних послуг.

Суд враховує, що відповідач скористався своїм правом, наданим йому законом та договором, щодо односторонньої відмови від договору суборенди у визначеному сторонами порядку, а відтак договір суборенди від 26.07.2019 - є розірваним у односторонньому порядку з 15.05.2020 (через три місяці від дати направлення листа про розірвання). У той же час, вказана обставина не впливає на обов`язок відповідача оплатити орендні платежі за період, поки договір був діючим.

Позивачем, як суборендодавцем приміщення, виставлялись рахунки-фактури на внесення орендної плати № СФ-0000004 від 28.01.2020 на суму 121 710, 00 грн за лютий 2020 року, № СФ-0000006 від 26.02.2020 на суму 121 710, 00 грн за березень 2020 року, № СФ-0000007 від 26.03.2020 на суму 121 710, 00 грн за квітень 2020 року, № СФ-0000009 від 27.04.2020 на суму 60 855, 00 грн за травень 2020 року.

Доказів їх оплати матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, суд встановив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати орендних платежів за період з лютого 2020 по 15 травня 2020 року, що свідчить про наявність у нього перед позивачем заборгованості в розмірі 425 985, 00 грн.

Аналогічним чином, виставлялись рахунки на оплату комунальних послуг № СФ-0000005 від 10.02.2020 на суму 88 974, 83 грн та № СФ-0000008 від 26.03.2020 на суму 28 023, 78 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Суд відхиляє доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, щодо непідтвердження заявленої до стягнення суми комунальних послуг, оскільки за умовами Договору зняття показників лічильника за споживання комунальних послуг здійснюється разом представниками суборендодавця та суборендаря. Таким чином, твердження відповідача, без надання доказів необґрунтованості нарахованих сум у вищенаведених рахунках є безпідставними.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування вартості спожитих комунальних послуг за період з січня по лютий 2020 року в розмірі 116 998, 61 грн.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту неналежного виконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати та вартості спожитих комунальних послуг за Договором суборенди від 26.07.2019 та факту наявності боргу, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 425 985, 00 грн та вартості спожитих комунальних послуг в розмірі 116 998, 61 грн є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 35 535, 32 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати наданих послуг, розрахунок якої здійснено з огляду на п. 8.1 договору, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ у відповідний період.

Відповідно до статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки, судом встановлено наявність порушення відповідачем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з цим, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені знайшов арифметичну помилку, у зв`язку з чим вимоги в цій частин підлягають задоволенню в сумі 32 993, 10 грн.

Так, за змістом п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач здійснював розрахунок пені з 26.03.2020, тобто виходячи із дати підписання позову 26.03.2021, натомість, позовну заяву було здано до відділення поштового зв`язку для відправки лише 29.03.2021, а відтак, розрахунок пені слід проводити з 29.03.2020 з урахуванням річного строку позовної давності для таких вимог.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 575 976, 71 грн

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 8 639, 66 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «ФЮЧЕР» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4А, оф. 139; ідентифікаційний код 37383346) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНДОРА САНДЕРІАНА» (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 150; ідентифікаційний код 42890824) 425 985, 00 грн (чотириста двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 00 коп.) заборгованості по орендній платі, 116 998, 61 грн (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 61 коп.) заборгованості по відшкодуванню вартості спожитих комунальних послуг, 32 993, 10 грн (тридцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто три гривні 10 коп.) пені та 8 639, 66 грн (вісім тисяч шістсот тридцять дев`ять гривень 66 коп.) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 07.06.2021.

Суддя О.С. Комарова