ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/656/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/656/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія (65007, м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 88, код ЄДРПОУ 42114410);

до відповідача: Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14, ) в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (65026, м. Одеса, площа Митна, буд. 1, );

про стягнення 20072, 39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія звернулось з позовною заявою до Господарського суду Одеської області до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 20 072, 39 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості спожитої активної електричної енергії за січень 2019 року.

Ухвалою суду від 07.04.2021 року судом було відкрито провадження у справі №916/656/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ст.ст. 247-252 ГПК України. Крім того, даною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також було роз`яснено право щодо звернення до суду у відповідний строк з клопотанням про призначення проведення справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

26.04.2021 року до суду від Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ГСОО 11533/21), відповідно до якого відповідач заперечував щодо позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні, мотивуючи тим, що Одеська філія ДП АМПУ направила до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» заяву-приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», в якій ініціює приєднання до умов договору на умовах комерційної пропозиції ДПЗД «Укрінтеренерго» від 20.12.2018 року та зазначила точки комерційного обліку, серед яких є ті, за споживання електричної енергії якими позивач просить стягнути заборгованість. На підставі зазначеного, від ДПЗД «Укрінтеренерго» відповідач отримував рахунки на попередню оплату за очікувану електричну енергію по 2 класу та по 1 класу у січні 2019 року, які ним були сплачені в повному обсязі. При цьому відповідач наголошує, що Одеська філія ДП «АМПУ» не зверталась до ТОВ «ООЕК» щодо приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який опублікований в засобах масової інформації та на сайті постачальника ТОВ «ООЕК», рахунків на оплату від постачальника універсальних послуг в строки, передбачені законодавством, не отримувала, та не підписувала ніяких заяв-приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та немає жодних договірних відносин.

31.05.2021 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія надійшла письмова відповідь на відзив (вх.№ГСОО 14595/21), в якій позивач не погоджується з доводами відповідача, зокрема зазначає, що договірні відносини між сторонами склались за фактом споживання відповідачем електричної енергії в силу п.7 Постанови НКРЕКП від 18.07.2019 року №1525. Також позивач наполягає на тому, що за точками обліку, заборгованість за споживання електричної енергії по яких, є предметом спору, постачальником є саме ТОВ «ООЕК», а не ДПЗД «Укрінтеренерго». При цьому, позивач зазначив, що не отримував відзив на позовну заяву, тому не було можливості подати відповідь на відзив у встановлений судом строк, у зв`язку з чим просив суд поновити строк для подання відповіді на відзив.

04.06.2021 року до суду від ОФ ДП «АМПУ» надійшли письмові заперечення (вх.№ГСОО 15220/21), відповідно до яких відповідач зазначив, що відповідь на відзив подано позивачем з пропущеним строком на його подання, з огляду на що просив суд залишити відповідь на відзив без розгляду. Крім того, відповідач наголошує, що у ОФ ДП «АМПУ» відсутні будь-які правовідносини з ТОВ «ООЕК», договір не укладався, у зв`язку з тим, що ОФ ДП «АМПУ» не було відомо, що ТОВ «ООЕК» має бути постачальником універсальних послуг та у зв`язку із укладенням договору з постачальником «останньої надії».

Розглянувши подану позивачем відповідь на відзив, суд зазначає таке:

Згідно з ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 114 ГПК України встановлено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, цим Кодексом встановлені випадки неможливості такого поновлення.

Правовий аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє дійти висновку про те, що учаснику справи гарантується право подати до суду відповідь на відзив протягом строку, встановленого судом. Цей процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи за умови, якщо таку заяву подано до його закінчення.

Господарський суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

З огляду на вказані обставини, а також враховуючи характер спірних правовідносин, необхідність дослідження всіх обставин справи, суд вважає за необхідне поновити строк позивачу для надання можливості реалізувати право на подання відповіді на відзив.

Однак, стосовно доданого ТОВ «ООЕК» до відповіді на відзив доказу, суд зазначає таке:

Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9 ст. 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Статею 118 ГПК України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Враховуючи викладене, суд не приймає до розгляду вказаний доказ в зв`язку з порушенням вимог ст. 80 ГПК України щодо порядку його подання.

Так, ухвала суду від 07.04.2021р. була надіслана позивачу на визначену ним електронну адресу, про що свідчить наявний в матеріалах справи витяг з електронної пошти.

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та яка була отримана ним 19.04.2021 року про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

При цьому суд зазначає, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до абз.1-8 п.13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14.06.2018 року ТОВ «ООЕК» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу.

Так, відповідно до додатку №3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.10.2018 року №1268, територією ліцензованої діяльності ТОВ «ООЕК», як постачальника універсальних послуг, є територія Одеської області.

Отже, в силу вище перелічених вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та за результатом заходів з відокремлення - ТОВ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» почало виконувати функції постачальника універсальних послуг на території Одеської області протягом трьох років, починаючи з 01.01.2019 року.

При цьому, з 01 січня 2019 р. на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу - АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії на підставі Постанови НКРЕКП № 1345 від 06.11.2018 р. «Про видачу АТ «Одесаобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом».

Як зазначає позивач, між ТОВ «ООЕК» та АТ «ДТЕК Одеські електромережі» укладено Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу № 1/01/30/11/2018 від 30.11.18 р., відповідно до умов якого: АТ «Одесаобленерго», як оператор системи розподілу, надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам постачальника, які входять в балансуючу групу постачальника. АТ «ДТЕК Одеські електромережі» адмініструє точки комерційного обліку електроенергії. отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита споживачем та надає цю інформацію постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє споживачу рахунки на оплату.

Згідно з п. 3.1.6. ПРРЕЕ (станом на момент виникнення спірних правовідносин), постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, крім випадку здійснення розподілу (передачі електричної енергії оператором системи до власних електроустановок; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, Одеська філія ДП «АМПУ» була діючим споживачем електричної енергії та отримувала послуги з постачання електричної енергії від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (як постачальника за регульованим тарифом) за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Положення п.1.2.5 та п. 3.1.4 ПРРЕЕ (станом на момент виникнення спірних правовідносин), передбачають, що для можливості постачати електричну енергію своїм споживачам, постачальник повинен укласти з оператором системи розподілу публічний Договір постачальника про розподіл електричної енергії. На виконання п.2 та п.4 Постанови НКРЕКп №312 від 14.03.2018 року ОФ ДП «АМПУ» приєдналася до публічного договору про розподіл електричної енергії АТ «ДТЕК Одеські електромережі» шляхом фактичного споживання електричної енергії.

Судом встановлено, що, у зв`язку з реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії, договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані п. 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», п.2. та п.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, які передбачали, що: укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та відповідного договору про постачання електричної енергії) на умовах чинного договору про постачання електричної енергії, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом (тобто на умовах попередньо укладеного договору із АТ «Одесаобленерго»), шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до ПРРЕЕ.

Відповідно до п. 8 ПРРЕЕ (станом на момент виникнення спірних правовідносин), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Положенням п. 1.2.7. ПРРЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до Правил) та укладається в установленому Правилами порядку.

Як встановлено судом, публічний Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та публічні комерційні пропозиції для споживачів електричної енергії, які мають право на універсальну послугу викладені ТОВ «ООЕК» на офіційному веб-сайті https://ooek.od.ua/uk/.

Так, як зазначає позивач, на виконання вищезазначених пунктів Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» автоматично за відсутності заперечень від останньої, та шляхом споживання електричної енергії приєдналася до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в Одеській області - ТОВ «ООЕК» електричної енергії з 01.01.2019 року.

Відповідно до умов п.1.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі споживач) постачальником універсальних послуг (далі постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього Договору. Цей договір є публічним договором приєднання, якщо укладений шляхом приєднання споживача до розробленого постачальником Договору, що розміщений на його сайті та на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на сайті Постачальника (публічна комерційна пропозиція).

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів. (п.1.2 Договору).

Положення п. 3.1.7 ПРРЕЕ визначає, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

На думку позивача, з 01.01.2019 року між ТОВ «ООЕК» та ОФ ДП «АМПУ» склалися договірні відносини, на умовах публічної комерційної пропозиції № 2-УП, згідно яких Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього укладеного договору.

Згідно комерційної пропозиції №2-УП, ТОВ ООЕК, на виконання функції постачальника універсальних послуг, здійснює діяльність з постачання електричної енергії на території м. Одеси та Одеської області в межах території, на якій здійснюють діяльність з розподілу електричної енергії оператори системи розподілу/передачі АТ Одесаобленерго, АТ Укрзалізниця, ПрАТ НЕК Укренерго (Оператор) на підставі укладених з ними договорів електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Згідно п.8 комерційної пропозиції №2-УП, договір набирає чинності з дати оплати рахунка, отриманого від постачальника, або фактичного споживання будь-яких обсягів електроенергії, або підписання споживачем заяви-приєднання до умов договору і укладається на строк до 31 грудня 2020р., а в частині розрахунків договір діє до повного виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд умов, але в ніякому разі не більше ніж на термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії та ніж строк виконання ТОВ ООЕК функцій постачальника універсальних послуг.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р., оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. За пп. 6.1 та пп. 6.8 п. 6 розділу XII «Кодексу комерційного обліку», що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 року зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або оператором системи, або споживачем та передаються адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ, передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. Оскільки, на підставі п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. функції оператора комерційного обліку покладені на АТ «ДТЕК Одеські електромережі», то за результатом отриманих даних останнього щодо обсягів спожитої електричної енергії за розрахунковий період, ТОВ «ООЕК» формує рахунки та надає їх Споживачам для сплати.

Згідно довідки АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» №110/03-369 від 05.03.2021 року, вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 у січні 2019 року ОФ ДП «АМПУ» за точками обліку електричної енергії за кодами 62Z191, код НОМЕР_2 та код 62Z033, спожито 7 016 кВт.год електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі отриманих даних від АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», позивачем був виставлений відповідачу рахунок №02/6233/1 від 04.02.2019 року на оплату за спожиту електричну енергію у січні 2019 року на загальну вартість 20 072,39 грн. Однак, як зазначає позивач, даний рахунок відповідачем не був оплачений.

З метою досудового врегулювання, позивачем було направлено претензію від 25.11.2020 року №06/02-1100 до відповідача з вимогою погасити вартість спожитої електричної енергії та сплатити грошові кошти в розмірі 20072, 39 грн.

У відповідь на зазначену претензію, відповідач у листі №587-01-3826 від 22.12.2020 року повідомив, що 11.01.2019 року ОФ ДП «АМПУ» отримав від ДПЗД «Укрінтеренерго» рахунок №57/13/П/00468 на 6500кВт*г на суму 21 275, 12 грн. на попередню оплату за очікувану спожиту електричну енергію у січні 2019 року. Вказаний рахунок був сформований за даними, які надало АТ «Одесаобленерго» та був сплачений ОФ ДП «АМПУ» в повному обсязі.

Крім того, 30.11.2020 року, у відповідь на запит позивача, у листі №44/10-1242 ДПЗД «Укрінтеренерго» повідомило, що в січні 2019 року споживачу Одеська філія ДП «Адміністрація морських портів України» постачання електроенергії здійснювало ДПЗД «Укрінтеренерго» у розмірі 4790 567 кВт*год та на підтвердження зазначеного, серед іншого надало реєстр точок комерційного обліку споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго».

21.01.2021 року позивач направив відповідачу претензію №06/02-254, в якій вимагав від останнього сплатити заборгованість в розмірі 20072, 39 грн. Однак, зазначена вимога залишилась відповідачем без задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Разом з тим, відповідачем надано до матеріалів справи заяву-приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 року із зазначенням адреси об`єктів та точок комерційного обліку (точки розподілу), серед яких наявні 62Z191, код НОМЕР_2 та код НОМЕР_3 . В даній заяві, відповідач ініціював приєднання до умов зазначеного договору на умовах комерційної пропозиції Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» від 20.12.2018 року.

На підставі зазначеного, ДПЗД «Укрінтеренерго» виставляла відповідачу рахунки на оплату поставленої електричної енергії, які відповідачем оплачувались, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення.

Водночас, відповідно до п. 8 ПРРЕЕ (станом на момент виникнення спірних правовідносин), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Так, відповідно до листа АТ «ДТЕК Одеські електромережі» №110/03-369 від 05.03.2021 року, за особовим рахунком № НОМЕР_1 у січні 2019 року ОФ ДП «АМПУ» за точками обліку електричної енергії за кодами 62Z191, код НОМЕР_2 та код 62Z033, спожито 7 016 кВт.год електричної енергії.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, факт отримання електричної енергії за вказаними точками обліку електричної енергії у розмірі 7016 кВт.год відповідачем не заперечується.

Окрім того, у листі АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 12.11.2020 року за вих.№101/29/03/-5143 АТ «ДТЕК Одеські електромережі», зазначив, що електроустановки об`єктів за договором № 62330, укладеним з Центральним РЕМ, приєднані до системи розподілу електричної енергії на номінальній напрузі 0,4 кВ (відповідно Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін) зазначений договір визначено споживачем універсальної послуги, тобто постачальником зазначеного підприємства - ОФ ДП «АМПУ» в січні 2019 року є ТОВ «ООЕК».

При цьому, як вбачається з відповіді з ДПЗД «Укрінтеренерго» у листі від 30.11.2020 року №44/10-1242, серед реєстрів точок комерційного обліку споживачів постачальника «останньої надії», за якими надавались послуги постачання електричної енергії саме постачальником «останньої надії» відсутні точки обліку за кодами 62Z191, 62Z447, 62Z033, заборгованість за споживання електричної енергії по яких, є предметом спору у даній справі.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що за вищепереліченими об`єктами споживача в січні 2019 року постачальником був не ДПЗД «Укрінтеренерго», а ТОВ «ООЕК».

При цьому, суд зауважує, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» договірні правовідносини виникли в силу договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з комерційною пропозицією №2-УП, який укладено шляхом фактичного споживання відповідачем обсягу електричної енергії у відповідності до п. 8 ПРЕЕ (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Пунктом 4.13 ПРРЕЕ передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Так, судом встановлено, що ТОВ Одеська обласна Енергопостачальна компанія у січні 2019 року за точками обліку споживання електроенергії 62Z191, 62Z447, 62Z033, поставив відповідачу 7016 кВт. год електричної енергії на загальну суму 20072,39 грн.

На підставі отриманих даних від АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за вищезазначеними точками обліку, позивачем був виставлений відповідачу рахунок №02/6233/1 від 04.02.2019 року на оплату за спожиту електричну енергію у січні 2019 року на загальну вартість 20 072,39 грн.

У відповідності до п. 4 Комерційної пропозиції №2-Уп, термін надання рахунку за спожиту електроенергію та термін його оплати: по закінченню розрахункового періоду постачальник надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту та розподілену електроенергію у такому розрахунковому періоді. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ТОВ«ООЕК», але не пізніше ніж до 10 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Пунктом 5.5.5. ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з п. 4.21 ПРРЕЕ, оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватися згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Відповідно до п. 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальник має право на своєчасне та в повному отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 5.10 договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Так, в порушення прийнятих на себе грошових зобов`язань, які виникли у відповідача в зв`язку із споживанням електричної енергії, відповідачем не було оплачено вартість спожитої у січні 2019 року електричної енергії.

При цьому, надані відповідачем у додатках до відзиву копії рахунків від ДПЗД «Укрінтеренерго» за спожиту електричну енергію січня 2019 року із відповідними актами приймання- передавання товарної продукції без зазначення та конкретизації точок обліку та обсягів споживання електричної енергії, за якими проводились оплати за спожиту електричну енергію січня 2019 року, жодним чином не підтверджують факт постачання електричної енергії на вищезгадані об`єкти відповідача постачальником ДПЗД «Укрінтеренерго».

Таким чином, суд доходить висновку, що докази, надані позивачем на підтвердження обставин, що є підставами позовних вимог, є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем на їх спростування.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 20 072, 39 грн, відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд.14 ) в особі філії Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (65026, м. Одеса, Митна площа, буд. 1, код ЄДРПОУ ВП 38728457) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ) 20 072 /двадцять тисяч сімдесят два/ грн. 39 коп. заборгованість за спожиту активну електричну енергію та 2270 /дві тисячі двісті сімдесят/ грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в порядку ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 07 червня 2021 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська