ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

07 червня 2021 року Справа № 926/1785/21

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М., за участю секретаря судового засідання Циганчук І.В. розглянувши справу №926/1785/21

За позовом Товариства з обмежено відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" (58018, м.Чернівці, вул. Воробкевича Сидора,1 А)

До Ванчиковецької сільської ради (60352, Чернівецька обл., Новоселицький р-н, с. Ванчиківці, вул. Миру, 11 А)

Про стягнення заборгованості за договором №41HB587 188 20 від 17.03.2020 року в розмірі 263872,27 грн

За участю представників:

Від позивача: Попов В.Д. представник (дов. №007.2Др-38-1220 від 16.12.2020 року)

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмежено відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Ванчиковецької сільської ради про стягнення заборгованості за договором №41HB587 188 20 від 17.03.2020 року в розмірі 263872,27 грн, з яких: 229480,32 грн основна заборгованість, 4323,22 грн пеня, 1015,73 3% річних, 22948,03 грн штраф, 6195,97 грн інфляційні.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17.03.2020 року між ним та Ванчиковецькою сільською радою був укладений договір постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими № НОМЕР_1 HB587 188 20. Відповідно до умов договору оплата за газ здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, а остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 05 числа місяця, наступного за місяцем споживання. Відповідач в порушення вимог умов договору неналежним чином виконав покладені на нього обов`язки щодо своєчасної оплати поставленого природного газу за договором на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими №41HB587 188 20 від 17.03.2021 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 229480,32 грн, що стало підставою для нарахування пені в розмірі 4323,22 грн, 3% річних в розмірі 1015,73 грн, штрафу в розмірі 22948,03 грн та збитків завдані інфляцією в розмірі 6195,97 грн.

05.05.2021 року позовні матеріали зареєстровані відділом документального забезпечення та аналітичної роботи господарського суду Чернівецької області за вх.№1785.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу №926/1785/21 передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 06.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін суддею одноособово, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 06.05.2021 року.

Ухвалою суду від 06.05.2021 року відкладено розгляд справи на 07.06.2021 року у зв`язку із першою неявкою у судове засідання представника відповідача.

Присутній у судовому засіданні, 07.06.2021 року уповноважений представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач або уповноважений ним представник у судове засідання, 08.05.2021 року не з`явився, причини нез`явлення суду не відомі, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення, відзив на позов відповідач не надав, тим самим не скористався своїм правом на захист.

Згідно з ч.1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, яка визначає особливості розгляду справи у порядку спрощеного провадження, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання будь якої із сторін про розгляд даної справи з викликом сторін суду не надходило. Судом з власної ініціативи розгляд справи проводився в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Тому, враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020року між Товариством з обмежено відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" (постачальник) та Ванчиковецькою сільською радою (споживач) був укладений договір постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими №41HB587 188 20 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природній газ (код за Державним класифікатором продукції та послуг ДК 021:20 6 "Газове паливо") у необхідних для споживача обсягах, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість газу у розмірі, строку та порядку, що визначені договором.

За умовами договору постачання природного газу постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. Оперативний контроль за відпуском газу замовнику здійснює оператор ГРМ відповідно до умов договору розподілу газу укладеного в установленому порядку між споживачем та оператором ГРМ. Постачальник також має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних оператора ГРМ/ГТС або інформацію споживача, а також самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача. Якість газу, який передається споживачеві в пунктах призначення, має відповідати вимогам, установленим державними стандартами та технічними умовами щодо його якості (пункт 2.1 договору).

Обсяг переданого (спожитого), газу за розрахунковий період (один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно, пункт 4.1 договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ (пункт 2.3 договору).

Порядок визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами визначений у п. 2.9 договору.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 02 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію акта, який визначає фактичний обсяг розподіленого оператором ГРМ природного газу споживачу за розрахунковий період , що складений між оператором ГРМ та споживачем. (п.2.9.1 договору).

За умовами п. 2.9.2. договору, на підставі отриманого від споживача акту, складеного між оператором ГРМ та споживачем постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних постачальником. При цьому, споживач після виконання п. 2.9.1 договору зобов`язаний до 05 числа місяця наступного за розрахунковим (або інший строк, визначений постачальником) особисто (або через уповноваженого представника чи працівника споживача) отримати у постачальника два примірника акту приймання передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних постачальником.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання - передачі газу зобов`язується особисто (або через уповноваженого представника чи працівника споживача) повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання передачі газу, підписаний споживачем та скріплений печаткою споживача, за її наявності. (п.2.9.3. договору).

Згідно з п. 2.9.4. договору, у випадку відмови споживача від підписання акту приймання - передачі газу або його неповернення споживачем постачальнику в порядку передбаченому п.2.9.3 цього договору, такий акт вважається підписаним споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником на підставі даних оператора ГРМ, а акт приймання передачі газу підписується постачальником в односторонньому порядку та є підставою для проведення споживачем розрахунків по цьому договору.

Відповідно до п. 2.9.5. договору, акт приймання передачі газу вважається дійсним у разі його підписання працівником, що перебуває з відповідною стороною в трудових відносинах та може бути скріплений печатко (штампом) відповідної сторони (за їх наявності). Відсутність печатки (штампу) сторони не є підставою для визнання недійсним акту приймання передачі газу.

Розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Ціна газу становить 6790,83 грн. за 1000 куб.м. без урахування ПДВ. Ціна зазначена в п. 3.2. договору може змінюватися протягом дії договору шляхом повідомлення споживача постачальником про відповідну ціну (пункти 3.1, 3.2, 3.3. договору).

Порядок оплати газу, сторони погодили у п. 4.2. договору, за яким оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 4.2.1 договору) здійснюється до 05 числа місяця, наступного за місяцем споживання за ціною зазначеною постачальником в акті приймання передачі природного газу за цей період. У разі відсутності інформації про зміну ціни газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати, споживач розраховує суму платежу за ціною, що діє на дату здійснення оплати.

Згідно з пунктом 11.1 договору, останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на строк, достатній для проведення споживачем процедури закупівлі на наступний календарний рік в порядку та розмірі передбачених законом. При цьому, у разі необхідності зміни споживачем планових обсягів постачання газу на продовжений строк до додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. У разі незабезпечення проведення споживачем процедури закупівлі, обсяг газу оплачується споживачем відповідно до п.1.8. договору, а саме: у випадку фактичного споживання газу споживачем, обсяг якого не передбачений в цьому договорі (в бік збільшення або в бік зменшення споживання), в тому числі у разі незабезпечення проведення споживачем спеціальних та/або інших передбачених чинним законодавством процедур (в тому числі процедур закупівлі, які мають передувати споживанню відповідної кількості газу споживачем за умов пролонгації дії існуючого договору або укладенню нового договору), такий обсяг вважається спожитим споживачем по договору з покладанням на споживача відповідальності, передбаченої цим договором та/або правилам постачання природного газу т а/або Кодексом ГРМ.

Доказів визнання договору недійсним відсутні.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема, правочин.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вичинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У відповідності до статті 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Судом с достовірністю встановлено, що позивач покладені на нього зобов`язання з поставки природного газу в загальному обсязі 23,180 тис. куб.м. на загальну суму 229480,32 грн виконав, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі природного газу №ЧЦ381001177 від 31.01.2021 року підписаним сторонами, однак відповідач в свою чергу не виконав покладені на нього зобов`язання, зокрема не оплатив вартість газу у розміри, строки та порядку, що визначені договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 229480,32 грн, яка також підтверджена відповідачем у акті звірки розрахунків від 01.02.2021 року.

Таким чином, факт невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем газу в загальному обсязі 23,180 тис. куб.м. на загальну суму 229480,32 грн належним чином підтверджений наявними в матеріалах справи документами та не спростований відповідачем, а тому суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 229480,32 грн заборгованості.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Відповідно до вимог ч.1ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно з ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Частинами 2, 3 статті 549 ЦК України визначено, що: штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Частиною 6 ст. 232 ГК України обумовлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами п. 6.2.1. договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів сплачує додаткового штраф в розмірі десять відсотків від суми простроченого платежу. Крім того, споживач зобов`язаний сплатити на користь постачальника суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три відсотка річних від простроченої суми.

Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач керуючись п.6.2.1 договору та ст.625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу пеню в розмірі 4323,22 грн, 3% річних в розмірі 1015,73 грн, штраф в розмірі 22948,03 грн та збитки завдані інфляцією в розмірі 6195,97 грн.

Зважаючи на обов`язок суду з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, не виходячи при цьому за межі позовних вимог, суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку та дійшов висновку про те, що пеня в розмірі 4323,22 грн, 3% річних в розмірі 1015,73 грн, штраф в розмірі 22948,03 грн та збитки завдані інфляцією в розмірі 6195,97 грн є арифметично вірними, обґрунтованими та здійсненими у відповідності до приписів чинного законодавства та умов договору, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачем позовні вимоги доведено належними, допустимими та достовірними доказами, відповідно до норм 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України, а відтак позов підлягає задоволенню.

Відшкодування витрат зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статями 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 194, 232, 233, 236 238, 240 241, 247 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" (58018, м.Чернівці, вул. Воробкевича Сидора,1 А) до Ванчиковецької сільської ради (60352, Чернівецька обл., Новоселицький р-н, с. Ванчиківці, вул. Миру, 11 А) про стягнення заборгованості за договором №41HB587 188 20 від 17.03.2020 року в розмірі 263872,27 грн задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Ванчиковецької сільської ради (60352, Чернівецька обл., Новоселицький р-н, с. Ванчиківці, вул. Миру, 11 А, код 04417582) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" (58018, м.Чернівці, вул. Воробкевича Сидора,1 А, код 39584988) заборгованості за договором №41HB587 188 20 від 17.03.2020 року в розмірі 263872,27 грн, з яких: 229480,32 грн основна заборгованість, 4323,22 грн пеня, 1015,73 3% річних, 22948,03 грн штраф, 6195,97 грн інфляційні та судовий розмір 3958,08 грн.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 10.06.2021 року

Суддя С.М. Гушилик