Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/352/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику

(повідомлення) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл"

до Господарського товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Тесей ЛТД"

про стягнення 46 403,50 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" звернулося до господарського суду з позовом до Господарського товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Тесей ЛТД" про стягнення 46 403,50грн, з яких 37 756,58грн основного боргу, 1 681,13грн 3% річних, 6 965,79грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого згідно видаткових накладних товару.

В якості правових підстав позову зазначає ст. 625, 629, 639, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.193, 202, 265 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 05.04.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

19.04.2021 до суду повернулася ухвала від 05.04.2021, яка направлялася відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.76-79), з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 85-88).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №41 від 07.06.2021 адреса місцезнаходження відповідача не змінилася, відомості про припинення юридичної особи відсутні (а.с. 90-93).

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно п.10 ч.2 ст.9 даного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи.

Як визначено ч.1 ст.10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною (в даному випадку, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

На офіційному веб-сайті Господарського суду Житомирської області 19.04.2021 розміщено оголошення про відкриття провадження у справі №906/352/21.

Отже, відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі №906/352/21.

Відповідач у строк, встановлений ст.165 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позов не подав. Поряд з цим, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГУДВІЛ" (далі - позивач) на підставі усної домовленості у період з 07.08.2020 по 16.10.2020 передало, а Господарське товариство з обмеженою відповідальністю фірма "ТЕСЕЙ ЛТД" (далі - відповідач) прийняло металопродукцію в асортименті (далі - Товар) в загальній кількості 64,142 тон на загальну суму 1 085 954,38грн, кількість, асортимент, номенклатура, ціна за одиницю та сума якої зазначена у видаткових накладних, які підписані повноважними представниками сторін і які є підтвердженням отримання товару відповідачем.

Позивачем, з урахуванням отриманого від відповідача замовлення, виставлялися Рахунки-фактури із зазначенням асортименту, кількості та ціни товару (а.с.19-25).

Відповідачем товар був прийнятий повноважним представником за довіреністю, що підтверджується підписом такого представника покупця у видаткових накладних.

Позивач вказує, що строк виконання обов`язку відповідачем щодо оплати поставленого Товару, який був ним отриманий (а.с.26-32):

- за видатковою накладною №3272 від 10.08.2020 на суму 335 499,54грн є таким, що настав 10.08.2020;

- за видатковою накладною №4382 від 10.10.2020 на суму 358 881,18грн є таким, що настав 10.10.2020;

- за видатковою накладною №4383 від 10.10.2020 на суму 172 725,48грн є таким, що настав 10.10.2020;

- за видатковою накладною №4384 від 10.10.2020 на суму 83 516,58грн є таким, що настав 10.10.2020;

- за видатковою накладною №4385 від 10.10.2020 на суму 91 438,18грн є таким, що настав 10.10.2020;

- за видатковою накладною №4548 від 16.10.2020 на суму 9 944,22грн є таким, що настав 16.10.2020;

- за видатковою накладною №4549 від 16.10.2020 на суму 33 949,20грн є таким, що настав 16.10.2020.

Виписками по рахунку позивача підтверджується часткова оплата відповідачем отриманого товару на загальну суму 1 048 197,80грн (а.с.40-60), в той час коли сума переданого товару становить 1 085 954,38грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що неоплаченою залишилась частина отриманого відповідачем товару на суму 37756,58грн.

Позивачем вжито заходи досудового врегулювання спору, а саме - на відому позивачу адресу відповідача - 10025, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Корольова, будинок 132, офіс 1400 - 03.03.2021 засобами поштового зв`язку AT «УКРПОШТА» цінним листом з описом вкладення за ШКІ476 направлено Вимогу про сплату заборгованості (за вих. №02/03/2021 від 02.03.2021, а.с.35-39) із пропозицією досудового врегулювання спору.

Відповідач залишив вимогу без відповіді та задоволення.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 46 403,50грн, з яких 37 756,58грн основного боргу, 1 681,13грн 3% річних, 6 965,79грн інфляційних втрат.

2. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених у учасником справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст. 181 Господарського кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України).

За ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.1 ст.692 ЦК України).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 13, 73, 74, 77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення 37 756,58грн основного боргу.

Суд зазначає, що позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 37 756,58грн належними та допустимими доказами у справі.

В свою чергу, відповідач позов не оспорив, доказів сплати заборгованості суду не надав.

За наведених обставин, суд задовольняє вимогу про стягнення з відповідача 37 756,58грн основного боргу.

4. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 1 681,13грн 3% річних та 6 965,79грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних (а.с.12), суд вважає такою, що підлягає задоволенню, вимогу про стягнення 1 681,13грн за період з 11.10.2020 по 23.03.2021.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за період листопад 2020 року - лютий 2021 року (а.с.13), суд вважає, що вимога про стягнення 6 965,79грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

5. Висновок господарського суду за результатами розгляду справи.

Зважаючи на докази, які містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 37 756,58грн основного боргу, 1 681,13грн 3% річних, 6 965,79грн інфляційних втрат.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Господарського товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Тесей ЛТД" (10025, м. Житомир, вул. Корольова, буд. 132, оф. 1400, ідентифікаційний код 20426132) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 2, ідентифікаційний код 32769087):

- 37 756,58грн - основного боргу;

- 1 681,13грн - 3% річних;

- 6 965,79грн - інфляційних втрат;

- 2 270,00грн - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.06.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2, 3 - сторонам (рек. з пов.)

4 - позивачу на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1