ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" червня 2021 р. Справа № 911/675/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ Агро", 51200, Дніпропетровська область, місто Новомосковськ, вулиця Зіни Бєлої, будинок 156, квартира 8, кімната 5

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропаритет", 09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Леваневського, будинок 58, офіс 168

про стягнення 83 512,87 грн за договором поставки № Н-164SP-20 від 01.04.2020

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику сторін

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НФМ Агро" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропаритет" про стягнення заборгованості за договором поставки № Н-164SP-20 від 01.04.2020 в розмірі 83 512,87 грн, з яких 66 582,38 грн основний борг, 4 599,84 грн пеня, 5 749,83 грн відсотки річних, 3 251,71 грн інфляційні та 3 329,11 грн штрафна неустойка.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов даного договору в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Звертаючись із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що ціна даного позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, керуючись пунктом 1 частини п`ятої статті 12, частиною першою статті 247, частиною першою статті 250 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем відзиву на позов у встановлений ухвалою суду строк подано не було.

Про розгляд справи в господарському суді відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення № 643 про вручення представнику відповідача 28.04.2021 (Чуприн О.Ю.) копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно із частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

01 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НФМ Агро" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропаритет" (покупець) укладено договір поставки № H-164SP-20, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця запасні частини, комплектуючі, масла, мастила і технічні рідини до сільськогосподарської техніки (товар), а покупець зобов`язався - прийняти і оплатити товар на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору товар за цим Договором постачається окремими партіями, відповідно за Специфікаціями, які підписуються сторонами, скріплюються печатками сторін та є невід`ємною частиною цього Договору.

Найменування, кількість, ціна, умови та строки поставки узгодженої сторонами партії товару вказуються в Специфікаціях (пункт 1.3 Договору).

Згідно з пунктами 1.4 та 1.5 Договору умови цього Договору викладені сторонами відповідно до вимог Офіційних правил тлумачення умов термінів "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2010 року), які застосовуються з використанням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також особливостей, що випливають із умов цього Договору; у випадку розбіжностей між ІНКОТЕРМС та цим Договором, цей Договір має переважну силу. Якщо інше не визначено у Специфікації, поставка здійснюється на умовах EXW ІНКОТЕРМС (склад Постачальника), місце поставки: м. Житомир, вул. Жуйко, 43.

У відповідності до пункту 1.6 Договору у разі поставки товару без укладання сторонами Специфікації як окремого документу, підписана сторонами видаткова накладна щодо такого товару прирівнюється до Специфікації.

Датою поставки товару вважається дата підписання (оформлення) постачальником видаткової або товарно-транспортної накладної у місці поставки (пункт 2.3 Договору).

Відповідно до пункту 5.1 Договору, якщо інше не визначено в Специфікації, покупець зобов`язаний здійснити оплату товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.

Розділом 6 Договору передбачено відповідальність за порушення зобов`язань, зокрема, відповідно до пункту 6.2 Договору у разі порушення строку/терміну оплати за товар, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 15 (п`ятнадцять) процентів/відсотків річних від простроченої суми та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день порушення строку/терміну оплати.

Згідно з пунктом 6.3 Договору у разі якщо порушення строку/терміну оплати триватиме більше 10 (десяти) календарних днів, покупець зобов`язаний, окрім сплати передбаченої Договором пені та інших санкцій, додатково сплатити постачальнику штрафну санкцію у розмірі 5% від простроченої суми.

Відповідно до пункту 6.7 Договору строк позовної давності по нарахуванню та оплаті неустойки (пені), передбаченої в цьому Договорі, складає три роки відповідно до статті 259 ЦК України. Сторони сплачують неустойку, штрафну санкцію (штраф, пеня, тощо) і відсотки за користування грошовими коштами незалежно від відшкодування збитків. Нарахування пені та відсотків за користування грошовими коштами здійснюється з першого дня порушення по день повного виконання зобов`язання або винесення відповідного рішення суду включно.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 31.12.2020 включно. Якщо за десять днів до закінчення строку дії даного Договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону рекомендованим листом про розірвання Договору, строк дії даного Договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня включно кожного наступного календарного року (пункт 11.1 Договору).

Доказів розірвання даного Договору матеріали справи не містять, отже Договір є чинним.

На виконання умов договору ТОВ "НФМ Агро" у період з травня по вересень 2020 року поставило ТОВ "Агропаритет" запасні частини та матеріали для сільськогосподарської техніки на загальну суму 162 295,01 грн, а саме:

- у травні 2020 року на загальну суму 57 468,46 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: № РН-00018830 від 25.05.2020 на суму 36 011,14 грн; № РН-00019148 від 27.05.2020 на суму 21 457,32 грн;

- у червні 2020 року на загальну суму 33 435,14 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: № РН-00019869 від 01.06.2020 на суму 5 900,45 грн; № РН-00022255 від 11.06.2020 на суму 2 358,44 грн; № РН-00022257 від 11.06.2020 на суму 60,79 грн; № РН-00022947 від 15.06.2020 на суму 780,92 грн; № РН-00023507 від 17.06.2020 на суму 894,44 грн; № РН-00023508 від 17.06.2020 на суму 1 240,61 грн; № РН-00023965 від 18.06.2020 на суму 1 267,10 грн; № РН-00024465 від 22.06.2020 на суму 18 399,98 грн; № РН-00024550 від 22.06.2020 на суму 500,77 грн; № РН-00026147 від 30.06.2020 на суму 2 031,64 грн;

- у липні 2020 року на загальну суму 70 392,07 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: № РН-00026291 від 02.07.2020 на суму 3 424,22 грн; № РН-00026925 від 02.07.2020 на суму 39 231,82 грн; № РН-00027299 від 03.07.2020 на суму 1 459,96 грн; № РН-00027905 від 06.07.2020 на суму 6 888,50 грн; № РН-00027906 від 06.07.2020 на суму 932,10 грн; № РН-00028088 від 07.07.2020 на суму 3 433,46 грн; № РН-00028733 від 09.07.2020 на суму 918,00 грн; № РН-00028735 від 09.07.2020 на суму 3 886,68 грн; № РН-00028825 від 09.07.2020 на суму 2 189,94 грн; № РН-00029135 від 10.07.2020 на суму 260,70 грн; № РН-00029847 від 14.07.2020 на суму 3 364,42 грн; № РН-00030415 від 16.07.2020 на суму 4 402,27 грн;

- у вересні 2020 року на загальну суму 999,34 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: № РН-00041012 від 08.09.2020 на суму 430,56 грн; № РН-00041013 від 08.09.2020 на суму 568,78 грн. Видаткові накладні, копії яких долучено до матеріалів справи, підписані та скріплені печатками обох сторін Договору.

Позивач вказав в позовній заяві, що частина поставленого за вказаними видатковими накладними товару, вартістю 9 398,20 грн була повернута постачальнику згідно накладних на повернення: № 462 від 01.06.2020; № 722 від 02.07.2020 та № 785 від 14.07.2020.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується позивачем, що відповідачем частково було сплачено за поставлений товар, а саме ТОВ "Агропаритет" сплачено на користь ТОВ "НФМ Агро" 86 314,43 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 2335 від 21.05.2020 на суму 15000,00 грн, № 2351 від 26.05.2020 на суму 45287,05 грн, № 32 від 27.07.2020 на суму 10000,00 грн, № 74 від 15.09.2020 на суму 30000,00 грн, № 96 від 23.10.2020 на суму 1000,00 грн.

Станом на момент звернення позивача з позовом, заборгованість відповідача за отриманий за Договором товар становила 66 582,38 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений Договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Долучені до матеріалі справи видаткові накладні, на підставі яких виникла заборгованість відповідача у спірний період, підписані з боку покупця без зауважень.

За вимогами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог частин першої та сьомої статті 193 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з умов Договору, розрахунки за поставлений товар мали бути здійснені відповідачем протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.

Разом з тим, зі змісту видаткових накладних вбачається, що розрахунки за поставлений товар мали бути здійснені відповідачем протягом 7 календарних днів з моменту отримання товару, про що зазначено в кожній видатковій накладній.

Однак, зазначення у видаткових накладних про оплату протягом 7 календарних днів з моменту отримання товару не є зміною умов договору щодо строку оплати, оскільки з цього питання сторонами не було досягнуто домовленості у встановленому порядку (шляхом підписання специфікації або відповідної додаткової угоди до договору).

Відповідно, відповідач в порушення умов договору та чинного законодавства вартість отриманого товару в повному обсязі та у визначений умовами договору строк (30 календарних днів) не оплатив, доводи позивача не спростував, докази сплати заборгованості за поставлений позивачем товар до матеріалів справи не надав.

В силу вимог статті 610, частини другої статті 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за договором поставки № Н-164SP-20 від 01.04.2020, внаслідок чого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ Агро" про стягнення з відповідача 66 582,38 грн основного боргу є правомірними та обґрунтованими, відповідно підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов`язань, позивачем на суму заборгованості нараховано 4 599,84 грн пені, 5 749,83 грн 15% річних, 3 251,71 грн інфляційних та штрафну неустойку у розмірі 3 329,11 грн, відповідно до умов Договору, а саме, розділу 6, та статті 625 Цивільного кодексу України.

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини першої статті 216, частини другої статті 217 та частини першої статті 230 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є фінансовими санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (девальвації грошової одиниці України) та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ця міра відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника, оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобов`язання боржника до моменту його припинення згідно норм матеріального права України.

Передбачене законом (статтею 625 Цивільного кодексу України) право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Статтею 6 та 627 Цивільного кодексу України передбачено свободу договору, що полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Необхідно зазначити, що свобода договору передбачає не лише право сторін вільно виявляти волю на вступ у договірні відносини, але включає також можливість визначати зміст договору, у тому числі і визначати способи забезпечення договірних зобов`язань та гарантії прав сторін. Саме така свобода обмежується рамками чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін повинні відповідати вимогам розумності, добросовісності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Частиною четвертою статті 179 Господарського кодексу України зазначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: - вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; - примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; - типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; - договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Тобто Господарський кодекс України також передбачає широку свободу сторін при укладенні господарських договорів, з урахуванням того, що суб`єкти господарювання є рівними за своїм правовим статусом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина сьома статті 193 Господарського кодексу України).

Уклавши в добровільному порядку, без заперечень та зауважень договір поставки, виходячи з принципу свободи договору, зазначеному вище, сторони у справі прийняли на себе передбачені зазначеним договором зобов`язання як щодо оформлення та порядку поставки товару та оплати за такий товар, так і щодо відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

Як вже зазначалося, пунктом 6.2 передбачено, що за порушення строку/терміну оплати за товар, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 15 (п`ятнадцять) процентів/відсотків річних від простроченої суми та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день порушення строку/терміну оплати.

Разом з тим, умовами Договору визначено, що якщо інше не визначено в Специфікації, покупець зобов`язаний здійснити оплату товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.

Специфікації в матеріалах справи не містяться, отже відповідно частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, відповідач вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.

Враховуючи факт прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № Н-164SP-20 від 01.04.2020, перевіривши розрахунки позивача та встановивши їх обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства та умовам договору, а також приймаючи до уваги ненадання відповідачем контррозрахунків нарахованих сум, суд дійшов висновку про правомірність та підставність задоволення заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ Агро" про стягнення з відповідача 4 599,84 грн пені, 3 329,11 грн штрафної неустойки, 5 749,83 грн 15% річних та 3 251,71 грн інфляційних.

Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, про незгоду з розміром нарахованих позивачем пені, відсотків річних, інфляційних та штрафної неустойки не зазначалось.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропаритет" (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Леваневського, будинок 58, офіс 168, код 38793597) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ Агро" (51200, Дніпропетровська область, місто Новомосковськ, вулиця Зіни Бєлої, будинок 156, квартира 8, кімната 5, код 39206071) заборгованість в сумі 83 512 (вісімдесят три тисячі п`ятсот дванадцять) грн 87 коп. (з яких 66 582,38 грн основний борг, 4 599,84 грн пеня, 5 749,83 грн відсотки річних, 3 251,71 грн інфляційні та 3 329,11 грн штрафна неустойка) та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись із змістом судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення складено та підписано: 08.06.2021