РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2021Справа № 910/161/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Обслуговуючого кооперативу "Ідея" (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, будинок 42, квартира 129; ідентифікаційний код 39228412)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстіма" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 126, офіс 103; ідентифікаційний код: 42738249)

про стягнення 39 096,16 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Обслуговуючий кооператив "Ідея" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстіма" про стягнення заборгованості в розмірі 39 096,16 грн, з яких: 39 000, 00 грн - основного боргу, 96, 16 грн - 3% річних, яка утворилася у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором від 19.10.2020, зокрема щодо організації доставки двох будівничих битовок "Б600" на адресу Обслуговуючого кооперативу "Ідея".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду:

- належним чином засвідченої копії договору купівлі-продажу двох будівничих битовок "Б600" (розм. 600*2450*2550 мм, метал. каркас, утеплення 100 мм, 2 вікна, дерев вагонка, електрика) від 19.10.2020;

- доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів за вих. № 30/12/20 від 30.12.2020 на адресу місцезнаходження, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

02.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

У запропонований в ухвалі від 08.02.2021 п`ятнадцятиденний строк відзиву від відповідача до суду не надійшло.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Приписами ст. 10 зазначеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстіма" є: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 126, офіс 103.

Суд зазначає, що ухвала суду від 08.02.2021 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 817, однак, конверт з вказаною ухвалою повернувся на адресу суду із зазначенням причин "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття та розгляд справи № 910/161/21 за правилами спрощеного позовного провадження належним чином та враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.10.2020 Обслуговуючий кооператив "Ідея" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстіма" дійшли згоди про купівлю-продаж товару, а саме, двох будівничих битовок "Б600" (розм 6000x2450x2550 мм., метал, каркас, утеплення 1,00мм., 2 вікна, дерев вагонка, електрика), які у свою чергу, відповідач зобов`язався 21.10.2020 й доставити, а позивач - прийняти і оплати вказаний товар.

Наведене вище підтверджується рахунком на оплату № 360 від 19.10.2020, копію якого, як про це вказує позивач ним отримано факсом.

21.10.2020 на підставі досягнутих домовленостей, а також на підставі рахунку на оплату № 360 від 19.10.2020 Обслуговуючим кооперативом "Ідея" було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстіма" кошти в сумі 39 000, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 581.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами існує договір купівлі-продажу з елементом поставки в усній формі, наявність якого підтверджується прийняттям зобов`язання шляхом його виконання.

Однак, позивач вказує, що відповідачем в порушення договірних зобов`язань не було передано Обслуговуючому кооперативу "Ідея" дві будівничі битовки "Б600" (розм 6000x2450x2550 мм., метал, каркас, утеплення 100мм., 2 вікна, дерев вагонка, електрика).

20.11.2020 позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія, в якій Обслуговуючий кооператив "Ідея" заявив про односторонню відмову від договору купівлі-продажу та вимагав повернути кошти в сумі 39 000, 00 грн протягом семи календарних днів від дати отримання претензії.

Як зазначив позивач, згідно відомостей АТ "Укрпошта", розміщених на офіційному інтернет-сайті https://track.ukrposhta.ua, поштове відправлення з трек-номером 988, з претензією від 23.11.2020 знаходилось в поштовому відділенні 01032.

Оскільки, як про це вказує позивач, відповідач з 23.11.2020 мав змогу дізнатися про вимогу Обслуговуючого кооперативу "Ідея" про повернення коштів сплачених за договором від 19.10.2020, останнім днем семиденного строку для повернення коштів було 30.11.2020, а отже, грошове зобов`язання з повернення коштів отриманих Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстіма" за договором від 19.10.2020, станом на дату подання цього позову прострочене на 30 днів.

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість в розмірі 39 096,16 грн, з яких: 39 000, 00 грн - основного боргу, 96, 16 грн - 3% річних, яка утворилася у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором від 19.10.2020.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання зобов`язань, 21.10.2020 на підставі рахунку на оплату № 360 від 19.10.2020 Обслуговуючим кооперативом "Ідея" було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстіма" кошти в сумі 39 000, 00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 581.

З матеріалів справи також вбачається, що 20.11.2020 позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія, в якій останній заявив про односторонню відмову від договору купівлі-продажу та вимагав повернення коштів в сумі 39 000, 00 грн протягом семи календарних днів від дати її отримання. Докази надіслання означеної претензії містяться в матеріалах справи.

Втім, суд вказує, що докази, щоб свідчили про повернення відповідачем коштів в сумі 39 000, 00 грн, як станом на час звернення до суду з даним позовом, так і станом на момент розгляду даної справи, в її матеріалах відсутні.

Згідно ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, враховуючи строки поставки товару, що визначені в рахунку на оплату № 360 від 19.10.2020, зокрема, п. 2. послуги з вантажних перевезень - 21.10.2020, то за таких підстав, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено обумовлені договірне зобов`язання та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому, вимога позивача про стягнення боргу в розмірі 39 000, 00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування позивачем 3% - 96, 16 грн, суд вважає, що вимоги в цій частині також є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу "Ідея" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстіма" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 126, офіс 103; ідентифікаційний код: 42738249) на користь Обслуговуючого кооперативу "Ідея" (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, будинок 42, квартира 129; ідентифікаційний код 39228412) основний борг в розмірі 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) 00 коп., 3% річних в розмірі 96 (дев`яносто шість) грн 16 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто два) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 07.06.2021

Суддя Д.О. Баранов