РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2021Справа № 910/5142/21
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"

про відшкодування шкоди в розмірі 56 671,14 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" матеріальної шкоди в розмірі 56 671,14 грн., посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.04.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 14.04.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №018.

28.04.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви, повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ПрАТ «Енергополь-Україна» понесло і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи №910/5142/21 становить 12 000,00 грн.

31.05.2021 до канцелярії суду позивачем подано відповідь на відзив.

04.06.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладеного договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030337/4600/00000216 від 06.12.2017р.

Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Toyota Corolla д.н.з НОМЕР_1 .

У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Згідно Умов страхування по договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО»: страховим ризиком визнається, зокрема самовільне падіння дерев, каміння або інших предметів, напад тварин , пошкодження ТЗ водою або іншими предметами («Інші випадки»).

Страховим випадком є факт понесення збитків страхувальником внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу та/або додаткового обладнання.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, 01.04.2018 року близько 20 години 50 хвилин відбулася пригода, за наслідками якої було пошкоджено застрахований автомобіль «Toyota Corolla» державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме утворились вм`ятини передньої частини автомобіля, капота та криші.

Власник пошкодженого автомобіля, ОСОБА_1 , припаркував свій автомобіль на паркувальному майданчику. Коли почався сильний вітер, на застрахований автомобіль прилетів металевий намет з будівельного майданчику, який саме і пошкодив авто. ОСОБА_1 відразу ж звернувся до поліції.

Відповідно до Висновку Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 11.04.2018 року, розглянувши матеріали перевірки ЖЄО №18983 від 01.04.2018р., було встановлено, що 01.04.2018 року до чергової частини управління поліції в Оболонському районі Головного управління Національної поліції України в місті Києві надійшли матеріали ЖЄО №18983 від 01.04.2018 року, по факту звернення із офіційною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що 02.04.2018 року по вул. Кондратюка, 3 виявив пошкоджений автомобіль «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 . Під час перевірки встановити причини падіння металевої конструкції не передбачалось можливим. Було встановлено, що вказаний металевий щит належить ТОВ «Енерго Поль Україна».

Згідно відповіді Головного управління Національної поліції України в місті Києві Оболонського управління поліції від 16.04.2018 року, направленої на адресу ОСОБА_1 , зазначено, що у ході проведеної перевірки було встановлено, що металевий щит, який пошкодив автомобіль, відповідальність несе ТОВ «Енерго Поль Україна». Для відшкодування спричиненого збитку було рекомендовано звернуться до суду.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою №00255711 про подію, що має ознаки страхового випадку від 02.04.2018 року.

Відповідно до звіту СПД ОСОБА_2 про оцінку КТЗ №01-16/05 від 16.05.2018 р., вартість відновлювального ремонту КТЗ «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 становить 55 622,88 грн.

Згідно рахунку-фактури №АС-00002429 від 27.04.2018 ФОП Косніков В.В. вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля становить 59 071,14 грн.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт №00255711 від 21.05.2018 року, відповідно до якого вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 56 671,14 грн.

Відповідно до наказу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"№00255711 від 21.05.2018р. вирішено виплатити гр. ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 56 671,14 грн. наступним чином: 48 199,14 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ФОП Косніков В.В. та 8 472,00 грн. в рахунок погашення не сплаченої частини страхового платежу.

На виконання вимог договору страховик перерахував ФОП Косніков В.В. страхове відшкодування в розмірі 48 199,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням №023644 від 24.05.2018 року.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №22329 (вих. №1567/1-2 від 09.06.2020р.), в якій просив з моменту отримання претензії відшкодувати збитки у розмірі 56 671,14 грн.

Відповіддю на претензію №22329 (вих. №221 від 20.08.2020р.) відповідач відмовив у задоволенні претензії. Зазначив, що у висновку ДОП сектору превенції відділу поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 11 квітня 2018 року, доданого до претензії, встановлено, що вказаний металевий щит належить ТОВ «Енерго Поль України». Будь-яких інших даних за яким можливо було ідентифікувати власника металевого щита ні в претензії, ні в доданих до неї документах немає.

Також, у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, відповідачем зазначено, що до позовної заяви позивачем долучено фотофіксація щита (додаток до позову, аркуш 54) з інформаційними даними на об`єкті будівництва, на якій чітко видно, що замовником виступає саме ПрАТ «Енергополь-Україна» (а не ТОВ «Енерго Поль України» як зазначено у висновку ДОП сектору превенції відділу поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 11 квітня 2018 року). Крім того, генеральним підрядником будівництва виступає ТОВ «Будакс».

У відповіді на відзив позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог вказано, що відповідно до даних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго Поль України» взагалі не існує, а відтак інформація в довідці є технічною опискою.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на те, що приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна" є власником металевого щита, яким заподіяно збитки автомобілю «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, судом враховано, що позивачем зазначено про технічну помилку допущену працівниками ДОП сектору превенції відділу поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві без будь-яких пояснень від цих працівників.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У зв`язку з вищезазначеним, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування за завдані збитки в розмірі 56 671,14 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 76, 77, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий