ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/362/21

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Тетеря С.І. на підставі ордеру;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Дельта Вілмар до приватного підприємства „Вінагробуд про стягнення 1 655 503,45 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Дельта Вілмар (далі по тексту ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар) звернулось до господарського суду із позовними вимогами до приватного підприємства „Вінагробуд (далі по тексту ПП „Вінагробуд) про стягнення штрафних санкцій у загальному розмірі 1 437 443,88 грн., які складаються із пені у розмірі 336 589,88 грн. та штрафу у розмірі 1 100 854,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору поставки №500005354 від 19.06.2020р. в частині поставки товару, визначеного умовами договору.

30.03.2021р. до господарського суду від ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з ПП „Вінагробуд штрафні санкції у загальному розмірі 1 655 503,45 грн., які складаються із штрафу у розмірі 1 100 854,00 грн. та пені у розмірі 554 649,45 грн.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи надане позивачу право на звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог, господарським судом було прийнято заяву ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар до розгляду як остаточну редакцію позовних вимог.

ПП „Вінагробуд повністю заперечувало проти задоволення заявлених позивачем вимог, посилаючись як на відсутність обов`язку поставити товар, так і на відсутність у позивача правових підстав для нарахування штрафних санкцій, оскільки наданий позивачем договір поставки не був підписаний з боку останнього. Крім того, позивачем було наголошено про недоведеність позивачем факту понесення будь-яких збитків у зв`язку з невиконання ПП „Вінагробуд зобов`язань щодо поставки товару, а саме сплати штрафних санкцій на користь ТОВ „Дельта Вілмар Україна, яке є пов`язаною із позивачем юридичною особою. ПП „Вінагробуд також було заявлено клопотання про зменшення заявлених позивачем штрафних санкції на 90%, посилаючись на їх надмірний розмір, а також намагання ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар безпідставно збагатитись за рахунок відповідача.

05.05.2021р. до господарського суду від ПП „Вінагробуд надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника останнього за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

23.12.2019р. між ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар (Постачальник) та ТОВ „Дельта Вілмар Україна (Покупець) було укладено договір поставки №300000950, згідно умов якого Постачальником були прийняті на себе зобов`язання щодо поставки Покупцю олію соняшникову нерафіновану невиморожену.

Слід зазначити, що асортимент, найменування та кількість товару, який мав бути поставлений ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар на користь ТОВ „Дельта Вілмар Україна за умовами договору №300000950 від 23.12.2019р. був визначений у специфікації № від 28.08.2020р. При цьому, у специфікації зазначено, що олія буде вироблятись, в тому числі, із насіння, яке мало бути поставлено відповідачем на адресу ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар.

19.06.2020р. між ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар (Покупець) та ПП „Вінагробуд (Постачальник) було укладено договір поставки №500005354, відповідно до п. п. 1.1., 1.2 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити соняшник, врожаю 2020 року українського походження, на умовах, викладених в цьому договорі. Постачальник гарантує Покупцеві, що товар є його власністю й вільний від прав третіх осіб: не с предметом застави (у тому числі податкової), не перебуває під арештом, щодо нього відсутні судові або адміністративні спори і т.д. Постачальник гарантує Покупцеві, що товар не походить з території Криму та/або міста Севастополь та/або територій Луганської та Донецької області, тимчасово непідконтрольних Україні.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 договору поставки №500005354 від 19.06.2020р. кількість товару, що підлягає постачанню за цим договором, складає 1000,000 (Одна тисяча) тон (допустиме відхилення кількості товару +/- 5 % за вибором Постачальника). Якість і показники безпеки товару мають відповідати вимогам ДСТУ 4694:2006 «Соняшник. Олійна сировина. Технічні умови» і/або ДСТУ 7011:2009 «Соняшник. Технічні умови» та мають мати наступні базисні норми: вологість - не більше 8%, але не менше 6%, сміттєва домішка - не більше 3%, олійна домішка - не більше 15%.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.5 договору поставки №500005354 від 19.06.2020р. Постачальник зобов`язаний поставити Товар у строк з 01.10.2020р. по 31.10.2020р. Базис поставки товару - DAP в редакції Інкотермс-2010 (в частині, що не суперечить умовам цього договору): ТОВ «Дельта Вілмар Україна», переробний комплекс олійних культур, Одеська обл., м. Южне, Одесько-Миколаївське шосе, 28. Право власності на товар, а також ризик випадкового знищення та пошкодження товару переходить в момент розвантаження товару в місці поставки, що підтверджується відміткою у відповідній транспортній накладній.

Умовами п. 4.1 договору поставки №500005354 від 19.06.2020р. передбачено, що ціна на дату укладення нього договору за одну тонну товару становить 9173,78 грн. плюс ПДВ 20% 1834,76 грн., всього з ПДВ 11008,54 грн., що є гривневим еквівалентом 412,00 долар США. Загальна вартість договору складатиме суму вартостей всіх поставлених партій товару (допустиме відхилення загальної вартості договору +/- 5 %).

Приписами п. п. 7.2, 7.3 договору поставки №500005354 від 19.06.2020р. встановлено, що у випадку прострочення поставки товару Постачальником понад строків, вказаних в п. 3.1. договору, Постачальник сплачує Покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості договору. У разі повної не поставки товару впродовж 15 робочих днів після закінчення терміну, визначеному в п. 3.1. договору, Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 10% від загальної вартості договору протягом 10 робочих днів проти відповідної вимоги Покупця.

26.11.2020р. ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар звернулось до ПП „Вінагробуд із претензією №1129/2, відповідно до якої позивач вимагав поставити товар, передбачений умовами договору поставки №500005354 від 19.06.2020р., а також сплатити штрафні санкції у зв`язку з несвоєчасним виконанням прийнятих на себе за договором зобов`язань.

09.12.2020р. ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар повторно звернулось до ПП „Вінагробуд із претензією №070, відповідно до якої позивач вимагав поставити товар, передбачений умовами договору поставки №500005354 від 19.06.2020р., а також сплатити штрафні санкції у зв`язку з несвоєчасним виконанням прийнятих на себе за договором зобов`язань.

На підтвердження факту необхідності придбання соняшника врожаю 2020р. українського походження в інших постачальників за вищою ціною, ніж сторони визначили в договорі поставки №500005354 від 19.06.2020р., ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар було надано суду відповідні договори поставки, товарно-транспортні накладні та видаткові накладні на підтвердження факту поставки товару іншими постачальниками /том 1, а. с. 92-250, том 2, а. с. 1-24/.

Як вбачається з наданих ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар доказів, позивачем протягом періоду з 06.11.2020р. по 30.11.2020р. було укладено договори поставки з іншими контрагентами, які мали поставити ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар соняшник українського погодження, загальною кількістю 2885,00 тон.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ПП „Вінагробуд про стягнення штрафних санкцій, позивачем було наголошено, що в результаті невиконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору поставки №500005354 від 19.06.2020р., ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар не мало можливості своєчасно виконати власні зобов`язання за договором поставки №300000950 від 23.12.2019р., укладеним із ТОВ „Дельта Вілмар Україна, а саме поставити олію соняшникову. Крім того, позивачем було наголошено про необхідність закупівлі насіння соняшника в інших контрагентів за ціною, яка була вища, ніж ціна визначена сторонами в договорі поставки. Наведене, за переконанням позивача, свідчить про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, а також відмови у задоволенні заявленого ПП „Вінагробуд клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 19.06.2020р. між ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар та ПП „Вінагробуд було укладено договір поставки №500005354, за умовами якого відповідачем були прийняті на себе зобов`язання поставити позивачу соняшник, врожаю 2020 року українського походження.

Господарським судом відхиляють доводи відповідача про відсутність в матеріалах справи підписаного позивачем договору поставки №500005354 від 19.06.2020р., оскільки підписаний з боку ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар договір був наданий позивачем в процесі вирішення спору. При цьому, як було зазначено позивачем, подання не підписаного з боку ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар договору було помилкою, яка не може бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 3.1 договору поставки №500005354 від 19.06.2020р. Постачальник зобов`язаний поставити товар у строк з 01.10.2020р. по 31.10.2020р.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, в порушення умов договору поставки №500005354 від 19.06.2020р. та приписів чинного законодавства ПП „Вінагробуд взагалі не було поставлено на користь ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар товар, визначений умовами договору, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду із даними позовними вимогами.

Приписами п. п. 7.2, 7.3 договору поставки №500005354 від 19.06.2020р. встановлено, що у випадку прострочення поставки товару Постачальником понад строків, вказаних в п. 3.1. договору, Постачальник сплачує Покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості договору. У разі повної не поставки товару впродовж 15 робочих днів після закінчення терміну, визначеному в п. 3.1. договору, Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 10% від загальної вартості договору протягом 10 робочих днів проти відповідної вимоги Покупця.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Перевіривши здійснений ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар розрахунок пені у розмірі 554 649,45 грн., яка була нарахована позивачем на суму непоставленого товару (11 008 540,00 грн.) протягом періоду з 01.11.2020р. по 31.03.2021р., та штрафу у розмірі 1 100 854,00 грн. (11 008 540,00 грн. * 10% = 1 100 854,00 грн.), господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку.

Вирішуючи питання про розмір штрафних санкцій, який підлягає стягненню із ПП „Вінагробуд на користь ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар в межах даної справи, господарський суд вважає за необхідне надати правову оцінку заявленому відповідачем клопотанню про зменшення розміру пені та штрафу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Господарський суд зауважує, що приписами чинного законодавства не встановлено переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких суд може зменшити неустойку, а, отже, вирішення вказаного питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Як зазначалось вище по тексту рішення, ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар в обґрунтування заявлених позовних вимог посилалось на завдання йому збитків у зв`язку з необхідністю придбання товару за ціною вищою, ніж була визначена у договорі поставки №500005354 від 19.06.2020р., а також неможливістю своєчасного виконання зобов`язань за договором поставки №300000950 від 23.12.2019р., укладеним із ТОВ „Дельта Вілмар Україна.

Згідно зі ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Господарським судом критично оцінюються доводи ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар у названій частині, оскільки позивачем не було надано суду доказів виконання договору поставки №300000950 від 23.12.2019р., укладеним із ТОВ „Дельта Вілмар Україна, а саме постачання останньому олії соняшникової.

Крім того, враховуючи умови специфікації № від 28.08.2020р., якою позивачем та ТОВ „Дельта Вілмар Україна було визначено за рахунок якого насіння буде вироблено олію, суд доходить висновку, що сторони договору №300000950 від 23.12.2019р. після невиконання ПП „Вінагробуд власних зобов`язань мали внести зміни до специфікації та, відповідно, визначити новий перелік контрагентів ТОВ „Дельта Вілмар Україна, які постачають насіння для вироблення олії.

Проте, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження внесення змін до специфікації, господарський суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту укладення договорів з іншими контрагентами та факту неможливості виконання зобов`язань за договором №300000950 від 23.12.2019р. саме в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №500005354 від 19.06.2020р.

Враховуючи надане законом право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, приймаючи до уваги нарахування позивачем штрафних санкцій, розмір яких є надмірним та які, за переконанням суду, перетворюються на несправедливо непомірний тягар для ПП „Вінагробуд та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар, а також враховуючи недоведеність позивачем факту завдання йому збитків саме в результаті невиконання договірних зобов`язань з боку відповідача, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, та принципом збалансованості інтересів сторін, суд вважає за правомірне зменшити розмір нарахованого штрафу до суми 500 000,00 грн. Викладене має наслідком необхідність часткового задоволення заявлених ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар позовних вимог шляхом присудження до стягнення із ПП „Вінагробуд штрафу у сумі 500 000,00 грн. та пені у розмірі 554 649,45 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар до ПП „Вінагробуд шляхом присудження до стягнення із відповідача штрафу у розмірі 500 000,00 грн. та пені у розмірі 554 649,45 грн. В решті позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 82 476,24 грн. за подання позовної заяви покладаються на відповідача незважаючи на зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій відповідно до приписів ст. 129 ГПК України та з урахуванням п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України за № 7 від 21.02.2013р. При цьому, решта суми судового збору у розмірі 2270,00 грн. може бути повернута з державного бюджету на підставі клопотання позивача відповідно до Закону України „Про судовий збір.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 82 476,24 грн., клопотання про розподіл яких було заявленого позивачем, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження отримання правової допомоги позивачем було надано суду договір про надання професійної правничої допомоги № 21/01-01 від 20.01.2021р., укладений між АО „Еревлігал та ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар, додаткову угоду, рахунок №23 від 22.01.2021р. на суму 82 476,24 грн., платіжне доручення №1127118 від 02.02.2021р. на суму 82 476,24 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що ПП „Вінагробуд у поданому до суду клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу було наголошено, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності, оскільки є завищеним у порівняні із складністю справи та виконаною адвокатом роботою. При цьому, відповідачем було зазначено, що ТОВ Торговий Дім Дельта Вілмар було подано суду аналогічні позови до інших контрагентів за аналогічними договорами, а, отже, більша частина виконаної адвокатом роботи не відрізняється за характером її виконання.

Господарським судом відхиляються доводи ПП „Вінагробуд, наведені в обґрунтування поданого клопотання, оскільки згідно вимог процесуального законодавства надання правової допомоги, яка у певній мірі завжди може мати тотожний характер, що пов`язується із видом господарської діяльності, не є підставою для понесених позивачем витрат на правову допомогу. Крім того, судом враховано, що заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу складає приблизно 5% від ціни позову, що свідчить про розмірність та адекватність заявлених до стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 82 476,24 грн.

Оскільки вимогами ст. 129 ГПК України передбачено необхідність розподілу інших судових витрат, тобто і витрат на правову допомогу, у разі задоволення позову - на відповідача, господарський суд враховуючи правомірність нарахованих до стягнення штрафних санкцій, розмір яких був зменшений за клопотанням відповідача, вважає за необхідне та правомірне покласти на відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 82 476,24 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства „Вінагробуд /54107, Миколаївська обл., м. Миколаїв, пр. Центральний, буд. 98; ідентифікаційний код 40946466/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Дельта Вілмар /01042, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 19, поверх 4; ідентифікаційний код 36369434/ штраф у розмірі 500 000,00 грн. /п`ятсот тисяч грн. 00 коп./, пеню у розмірі 554 649,45 грн. /п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі шістсот сорок дев`ять грн. 45 коп./, судовий збір у розмірі 24 832,55 грн. /двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять дві грн. 55 коп./, витрати на правову допомогу у розмірі 82 476,24 грн. /вісімдесят дві тисячі чотириста сімдесят шість грн. 24 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 червня 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна