ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4603/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),
суддів: Іванов О.Г., Березкіна О.В.
секретар судового засідання: Григоренко А.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020р. ( суддя Петренко Н.Е., м. Дніпро, повний текст рішення складено 21.12.2020р.) у справі №904/4603/20

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро
до Фізичної особи-підприємця Глоба Руслана Петровича, м. Кривий Ріг
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Військова частина НОМЕР_1 , м. Кривий Ріг

про стягнення неустойки в сумі 101 224,46 грн. та виселення з нерухомого майна, що належить до державної власності

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Глоба Руслана Петровича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення неустойки в сумі 101 224,46 грн. та виселення з нерухомого майна, що належить до державної власності.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи - підприємця Глоби Руслана Петровича на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській Запорізькій та Кіровоградській областях до Державного бюджету України неустойку в сумі 80 979,57 грн. Виселено фізичну особу - підприємця Глобу Руслана Петровича з нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме нежитлових вбудованих приміщень площею 38,05 кв.м та площею 200,8кв.м, загальною площею 238,85 кв.м, яке розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. І. Сірка, буд. 80, на першому поверсі одноповерхової будівлі, що перебуває на балансі 1936 загону механізації 26 об`єднаного загону Державної спеціалізованої служби транспорту. В решті позову відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги в частині виселення, господарський суд виходив з того, що наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 29.11.2019 №12/02-170-ПО дію договору оренди від 24.01.2013 №12/02-5093-ОД укладеного з відповідачем було припинено з 24.11.2019, між тим, відповідачем не надано до Регіонального відділення акт приймання-передачі орендованого майна по договору оренди від 24.01.2013 №12/02-5093-ОД.
Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення неустойки, господарський суд вказав про те, що при розрахунку неустойки за договором оренди №12/02-5093-ОД було безпідставно включено податок на додану вартість.
Не погодившись з рішенням суду Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- нарахування неустойки відбувається шляхом подвоєння орендної плати, тобто стягнення орендної плати у подвійному розмірі. Сума орендної плати за кожний місяць, яка нараховується Регіональним відділенням не обкладається ПДВ, що підтверджується п.п. 3.1, 3.3, 3.6 Договору. Під час укладання договору оренди, враховуючи відповідно до Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, вираховуючи розмір орендної, плати за базовий місяць - 1447,78 грн., ПДВ враховано не було, а в подальшому при нарахуванні орендної плати, у відповідності до п. 3.3 Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначалася шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, що в свою чергу вбачається з розрахунку заборгованості. При нарахуванні неустойки у розмірі 101 224,46 грн., Регіональним відділенням не враховувався ПДВ, у зв`язку з чим, стягненню підлягає вся заявлена Регіональним відділенням сума.
Просить скасувати рішення Господарського суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 80 979,57 грн. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Антонік С.Г.(доповідач), судді - Іванов О.Г., Дармін М.О.
13.04.2021р., у зв`язку з перербуванням на лікарняному головуючого судді Антоніка С.Г., по справі для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, здійснений автоматизований перерозподіл.
Автоматичною системою документообігу для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2021р. зазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження у справі № 904/4603/20.
29.04.2021 у зв`язку з виходом на роботу судді Антоніка С.Г. та усуненням обставин, що стали підставою для автоматизованого перерозподілу по справі здійсненний повторний автоматизований розподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г.(доповідач), судді - Іванов О.Г., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2021р. зазначеною колегією суддів прийнято апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020р. у справі №904/4603/20 до свого провадження.
Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 24.01.2013р. між Регіональним відділення Фонду держмайна України у Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та ФОП Глоба Руслан Петрович укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-5093-ОД, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення (площею 38,05 кв.м, реєстраційний номер 33179027.1.ТШЛЛД458 та площею 200,8 кв.м. реєстраційний номер 33179027.1.1.ТШЛЛДВ459) (далі - Майно) загальна площа 238,85 кв.м., розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Івана Сірка, 80 на першому поверсі одноповерхової будівлі, що перебуває на балансі 1936 загону механізації 26 об`єднаного закону Держаної спеціалізованої служби транспорту (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 23.08.2012 і становить за незалежною оцінкою 131 021,00грн.
Майно передається в оренду з метою розміщення майстерні, що здійснює технічне обслуговування автомобілів (шиномантаж) площею 38,5 кв.м., іншого використання (автомийка) площею 150,8 кв.м., розміщення буфету у військовій частині, що не здійснює продаж алкоголю та підакцизної групи товарів площею 50,0 кв.м. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється (п. 1.2 Договору).
Згідно з п. 2.1. Договору, орендар вступає у строкове платне користування державним Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі Майна.
Відповідно до п. 2.2. Договору, передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це Майно. Власником орендованого Майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.
Пунктами 3.1., 3.3. Договору визначено, що Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - жовтень 2012 р. 1447,78 грн. Орендна плата за перший місяць оренди січень 2013 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за листопад, грудень 2012 року, січень 2013 року.
Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом користування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні:
- 50 % до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 723,89грн.;
- 50 % балансоутримувача у розмірі 723,89 грн.
щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду за якій здійснюється платіж (п. 3.6 Договору).
Згідно з п.3.8 Договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.
Відповідно до п.3.11. Договору, у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу (п.3.11 Договору).
Пунктом 5.5 Договору встановлено, що орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Балансоутримувачу орендоване Майно за актом приймання - передачі у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати /повної або часткової/ орендованого Майна з вини Орендаря.
Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, один примірник якого надається Орендарем Орендодавцю у триденний термін з дати його підписання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Орендаря.
У разі ненадання у триденний строк з дати підписання акту приймання-передачі Орендодавці, зобов`язання Орендаря по поверненню орендованого державного майна вважаються не виконаними, а Орендар зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування державним майном за час прострочення.
За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно чинним законодавством України (п. 9.1 Договору).
Згідно з п.10.1 Договору, що Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 24.01.2013 по 23.12.2015 включно.
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за Договором і при наданні інформації щодо виконання умов Договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду, Договір, за заявою Орендаря, щодо продовження терміну дії, наданою відповідно до п.5.19, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у Договорі.
Додатковими угодами від 11.04.2016р. та від 21.03.2017р. сторони продовжили дію договору відповідно з 24.12.2015р. по 23.12.2016р. та з 24.12.2016р. по 23.11.2016р., а також абз.2 п.10.1. зазначили абз.3 та виклали в наступній редакції: «У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід?ємною частиною Договору при обов?язковій наявності згоди Балансоутримувача та дозволу органу. уповноваженого управляти об?єктом оренди».
За Актом приймання-передачі від 24.01.2013р. позивач передав, а відповідач прийняв орендоване нерухоме майно.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020р. у даній справі переглядалося апеляційною інстанцією за апеляційною скаргою ФОП Глоба Р.П.. В апеляційній скарзі ФОП Глоба Р.П. наводив доводи щодо продовження терміну дії договору. Оскільки договір вважав діючим, то відповідно просив скасувати рішення і в частині неустойки. Перевіривши доводи апелянта, Центральний апеляційний господарський суд постановою від 23.03.2021р. залишив рішення суду без змін. При цьому рішення перевірялося в межах доводів апеляційної скарги.
Що стосувалося стягнення неустойки, то в цій частині рішення було залишено без змін з тих підстав, що сума неустойки, порядок її нарахування не оскаржувалися і не було наведено доводів щодо неправильності нарахування неустойки, крім як заперечення проти закінчення терміну дії договору.
З цих підстав рішення господарського суду підлягає перегляду за апеляційною скаргою Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях в частині стягнення неустойки.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Частиною 4 статті 291 ГК України встановлено, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, яку позивач визначив як підставу вимог про стягнення неустойки, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 цього Кодексу. При цьому для застосування відповідальності, передбаченої наведеною нормою, важливим є встановлення наявності в орендаря можливості передати майно, що було предметом оренди, та умисного невиконання ним цього обов`язку.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.08.2019 у справі №910/13695/18.
Як встановлено вище, спірний договір оренди державного майна припинив свою дію з 24.11.2019 року, між тим, відповідач не дотримався умов п. 5.5 вищенаведеного договору та в триденний строк орендоване майно позивачу не повернув.
У зв`язку з тим, що відповідач своєчасно не повернув позивачу орендоване майно за відсутності будь-яких правових підстав для продовження володіння та користуванням вказаним майном, апеляційний суд вважає можливим застосування до орендаря наслідків, передбачених положеннями частини другої статті 785 Цивільного кодексу України у вигляді сплати неустойки за період з 15.12.2019 по 15.07.2020.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення неустойку в сумі 101 224,46 грн. за період з 15.12.2019 по 15.07.2020.
Обгрунтованість застосування до ФОП Глоби Р.П. неустойки в подвійному розмір орендної плати встановлена постановою Центрального апеляційного суду від 23.03.21р. у даній справі.
Об?єднана Палата Касаційного Господарського суду у складі Верховного Суду в постанові № 916/1319/19 від 20.11.2020р. вказала наступне:
«Виходячи з аналізу частини другої статті 785 ЦК України, неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення її повернення, враховуючи природу її виникнення, не генерує додану вартість, оскільки не є товаром або послугою, її виникнення не пов`язане з впливом дій виробника/надавача послуг, розмір такої неустойки не залежить від вартості використаних продавцем/надавачем послуг сировини, інших товарів та додаткових послуг.
Неустойка, нарахована на підставі частини другої статті 785 ЦК України є спеціальною санкцією за порушення законодавства, вона не може бути об`єктом оподаткування податком на додану вартість в силу своєї правової природи як міри відповідальності.
З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що при розрахунку розміру неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном.»
Господарський суд, зменшуючи розмір неустойки, виходив з пояснення представника позивача про те, що до складу неустойки був включений податок на додану вартість.
Згідно Додаткової угоди від 21.03.2017р. до Договору оренди, сторони внесли зміни до п.3.1., зазначивши, що орендна плата за базовий місяць розрахунку грудень 2016р. складає 5 343,38 грн. без ПДВ. Дані зміни набирають чинності з 24.12.2016р.
Інфляція за січень склала 101,1%, отже орендна плата за січень без ПДВ 5 402,16 грн. Саме така сума зазначена в розрахунку зробленому позивачем. Перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів зазначає, що в ньому щомісячні суми орендної плати визначені з урахуванням індексу інфляції без нарахування ПДВ. І неустойка нарахована в подвійному розмірі від розрахованої суми орендної плати без ПДВ. Тому позовні ні вимоги в частині стягнення неустойки підлягають задоволенню в повному обсязі.
У зв?язку з цим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду зміні.
Витрати з судового збору за апеляційний перегляд покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276,
282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 у справі №904/4603/20 змінити в частині стягнення неустойки і позовні вимоги в цій частині задовольнити повністю, стягнувши з Фізичної особи-підприємця Глоби Руслана Петровича на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській Запорізькій та Кіровоградській областях до Державного бюджету України неустойку в сумі 101 224,46 грн.
Стягнути з з Фізичної особи-підприємця Глоби Руслана Петровича на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській Запорізькій та Кіровоградській областях 3 405 грн. витрат з судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10.06.2021р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов