ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р. Справа№ 910/6787/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Поляк О.І.

при секретарі судового засідання Підтикан К.Г.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача 1 - представник не прибув;

від відповідача 2 - представник не прибув;

від відповідача 3 - Сухоярська Л.М. ордер серії КС №714464 від 24.06.2020,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/6787/21 (суддя Полякова К.В., повний текст складено - 28.04.2021) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Раскольников» про визнання недійсним договору, визнання права власності, витребування з чужого незаконного володіння, визнання недійсним рішення загальних зборів, скасування реєстраційних дій, зобов`язання вчинити реєстраційні дії

ВСТАНОВИВ наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Раскольников» про: визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» від 26.04.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнання права власності ОСОБА_1 на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Раскольников» у розмірі 140 000 грн., що становить 66,67% статутного капіталу ТОВ «Раскольников»; витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 частки в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» у розмірі 140 000 грн., що становить 66,67% статутного капіталу на користь ОСОБА_1 ; визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Раскольников», оформлені протоколом від 26.04.2018 №2/18; скасування запису про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи за №1018011, вчиненого реєстратором Київська філія комунального підприємства «Новозаводське» Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, ОСОБА_4 , 02.05.2018 о 17:06:50; зобов`язання Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України вчинити реєстраційну дію, внести запис по реєстрації за ОСОБА_1 права на частку в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» у розмірі 140 000 грн., що становить 66,67% статутного капіталу ТОВ «Раскольников»; зобов`язання Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України вчинити реєстраційну дію, внести запис по реєстрації за ОСОБА_2 права на частку в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» у розмірі 70 000 грн., що становить 33,33% статутного капіталу ТОВ «Раскольников».

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити державним реєстраторам Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, нотаріусам, всім іншим державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо ТОВ «Раскольников», а саме: державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; державну реєстрацію переходу юридичної особи на діяльність на підставі модельного статуту; державну реєстрацію переходу юридичної особи з модельного статуту на діяльність на підставі власного установчого документа; державну реєстрацію рішення про виділ юридичної особи; державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи; державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її реорганізації; державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Необхідність у забезпеченні позову, заявник пояснює тим, що існує імовірність подальшого відчуження ОСОБА_3 частки у статутному капіталі ТОВ «Раскольников», яка була незаконно відчужена останньому ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства від 26.04.2018, попри те, що ОСОБА_2 у 2010 році відчужив частку у розмірі 66,67% статутного капіталу на користь позивача. Заявник вважає, що заборона вчинення реєстраційних дій відносно ТОВ «Раскольников» є достатнім та адекватним способом забезпечення позову, оскільки подальше відчуження ОСОБА_3 частки у розмірі 100% у статутному капіталі ТОВ «Раскольников» (у випадку задоволення позову) унеможливить відновлення порушених корпоративних прав позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №910/6787/21 відмовлено повністю.

Ухвала суду мотивована недоведеністю позивачем обставин, за яких невжиття відповідних заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 та прийняти нове рішення, яким заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Апелянт у скарзі, як і в поданій заяві про забезпечення позову, посилається на обставини незаконного відчуження ОСОБА_2 частки в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» на користь ОСОБА_3 та наявність об`єктивної загрози невиконання рішення у даній справі, оскільки відповідачу 2 вже відомо про існування позову до нього, у зв`язку з чим, існує імовірність подальшого відчуження останнім частки у статутному капіталі товариства.

Представник відповідача 3 - ТОВ «Раскольников» заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

Позивач та відповідачі 1, 2 не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені судом.

Так, ухвала суду про призначення справи до розгляду на 07.06.2021 була отримана позивачем 31.05.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Стосовно повідомлення відповідачів 1, 2 про дату та час розгляду даної справи апеляційним судом, то згідно даних з офіційного сайту акціонерного товариства «Укрпошта» надіслані вказаним особам поштові відправлення не вручені під час доставки, із зазначенням «інші причини».

Колегія суддів зазначає, що сам лише факт не отримання особою кореспонденції, якій суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належною адресою вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Також колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України «Про доступ до судових рішень» статтями 2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Причому, згідно ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.

Судом також врахований висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Разом з тим, будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від позивача, першого та другого відповідачів до суду не надійшло.

Слід зазначити, що явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи, що неявка позивача, відповідачів 1, 2 в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як зазначає ОСОБА_1 , 26.04.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено незаконний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Раскольников», відповідно до якого відповідач 2 набув частку у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «Раскольников».

Незаконність договору обґрунтовано тим, що 02.06.2010 між позивачем та відповідачем 1 було укладено усний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Раскольников» в розмірі 140 000,00 грн., що становить 66,67% статутного капіталу товариства. На підтвердження продажу на користь позивача частки в розмірі 66,67% статутного капіталу товариства, відповідачем 1 складено та підписано заяву від 02.06.2010, якою відповідач 1 повідомив загальні збори товариства про відступлення (передачу) ним на користь позивача 2/3 частки статутного (складеного) капіталу товариства в розмірі 66,67%, що становить 140 000,00 гривень.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 звернувшись з позовом у даній справі, вважає наявними підстави для визнання оскаржуваного договору недійсним, визнання за позивачем права власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Раскольников» у розмірі 66,67%, витребування з незаконного володіння відповідача 2 частки, у статутному капіталі ТОВ «Раскольников» у розмірі 66.67%; скасування реєстраційної дії, відповідно до якої відповідач 2 був зареєстрований власником 100% частки у статутному капіталі ТОВ «Раскольников», та зобов`язання вчинити реєстраційні дії по реєстрації за позивачем та відповідачем 1 часток у статутному капіталі ТОВ «Раскольников» у розмірах 66,67% та 33,33% відповідно.

Беручи до уваги викладені обставини, позивач посилаючись на існування ймовірності подальшого відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «Раскольников», яка за його твердженнями, незаконно передана ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

В задоволенні вказаної заяви судом відмовлено.

Колегія суддів підтримує позицію місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Пунктами 4 і 10 частини першої, частиною четвертою, пунктом 4 частини п`ятої та частинами дев`ятою і десятою статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже, звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, заявник мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, обставини з наміру відчуження відповідачем 2 спірної частки у статутному капіталі іншій особі.

Утім, як встановлено судом, заявником не було надано суду жодних доказів, якими б підтверджувалось існування обставин вчинення відповідачем 2 дій з відчуження належної йому частки у ТОВ «Раскольников» третім особам чи документального підтвердження наміру вчинення таких дій. При цьому, обізнаність відповідача 2 про існування заявленого до нього позову у даній справі не свідчить про наявність вказаних обставин.

Саме лише посилання заявника на неправомірне відчуження ОСОБА_2 частки у статутному капіталі ТОВ «Раскольников» на користь ОСОБА_3 та існування ймовірності подальшого відчуження останнім корпоративних прав у ТОВ «Раскольников» іншим особам, з метою позбавлення заявника можливості ефективного захисту законних прав та інтересів, що унеможливить в майбутньому виконання рішення суду, за висновком колегії суддів не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову із посиланням на відповідні докази.

Отже, заявником при подачі заяви не доведено, що відповідач 2 має намір вчинити дії, за яких невжиття відповідних заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

В свою чергу, питання обставин правомірності набуття відповідачем 2 права власності на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Раскольников» та внесення у зв`язку з цим реєстраційних змін до відомостей про ТОВ «Раскольников», підлягає дослідженню під час розгляду спору по суті заявлених позовних вимог, а отже, такі обставини не можуть бути підставою для забезпечення позову.

Таким чином, з огляду на недоведеність заявником обставин викладених у заяві про забезпечення позову, а також відсутність документального підтвердження щодо реальних, існуючих обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Разом з тим, доводи апелянта не спростовують правомірність оспорюваної ухвали.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/6787/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника (апелянта).

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено: 09.06.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

О.І. Поляк