ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3373/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2021 (суддя Бездоля Ю.С., м.Одеса, повний текст складено 22.02.2021)

у справі № 916/3373/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «ДИФЕНС-МЕТАЛ»

про стягнення 13114,28грн.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИФЕНС-МЕТАЛ» про стягнення 13114,28грн., з яких: 2459,55 грн. пені, 9152,35 грн. штрафу, 963,74 грн. інфляційних втрат та 538,64 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати відповідачем вартості послуг за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0397-2032 від 01.01.2019, у зв`язку з чим позивач звернувся відповідним позовом про стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних.

20.01.2021 до суду першої інстанції від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому клопотанні відповідач просив суд зменшити розмір пені до 1 грн. та розмір штрафу до 1 грн., з огляду на наступне:

- відповідач зазначає, що затримка щодо оплати послуг з постачання електроенергії у квітні та травні 2020 року виникла внаслідок запровадження посилених протиепідемічних заходів у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2 по всій території України;

- як вказує відповідач, за підсумками роботи у ТОВ «ДИФЕНС-МЕТАЛ» за квітень та травень місяці 2020 року, у зв`язку з запровадженням карантинних заходів, впали фінансові показники та знизився попит на металургійну продукцію на фоні невизначеності економічної ситуації у країні, з огляду на що ТОВ «ДИФЕНС-МЕТАЛ» фактично не отримувало оплати та замовлення по укладеним контрактам зі своїми контрагентами, що призвело до погіршення фінансового стану підприємства;

- за посиланнями відповідача, усвідомлюючи всю важливість виконання взятих на себе зобов`язань за договором №0397-2032 від 01.01.2019, ТОВ ДИФЕНС-МЕТАЛ», хоч із простроченням дати виконання зобов`язання, здійснило погашення боргу перед Національною енергетичною компанією «УКРЕНЕРГО» за період квітень-травень місяці 2020 року;

- відповідач вказує, що сплата нарахованих штрафних санкцій за несвоєчасну сплату за постачання електроенергії за договором №0397-2032 від 01.01.2019 може значним чином погіршити фінансовий стан підприємства та призвести до неможливості виплат заробітних плат працівникам, які працюють на підприємстві, а також до інших важких наслідків;

- як зазначає відповідач, невиконання відповідачем зобов`язання не призвело до великих збитків, понесених позивачем, до позову не надано доказів понесення позивачем збитків.

11.02.2021 за вх.№3920/21 до суду від відповідача надійшли додаткові документи на підтвердження обставин, викладених в клопотанні про зменшення розміру неустойки, зокрема, фінансова звітність та квитанції.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.02.2021 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1229,78грн. пені, 4576,16грн. штрафу, 538,64грн. суми 3% річних, 963,74грн. інфляційних втрат та 2102,00грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, встановивши наявність порушення зобов`язання відповідача щодо своєчасної сплати відповідачем вартості послуг за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0397-2032 від 01.01.2019, дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування позивачем пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат. Перевіривши розрахунок пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, господарським судом встановлено вірність його обрахунку. Водночас, суд першої інстанції, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, керуючись частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України, зменшив розмір пені та штрафу, яку належить стягнути з відповідача, наполовину, а саме: до 1229,78 грн. пені та 4576,18 грн. штрафу.

Зменшуючи належні до стягнення суми пені та штрафу, судом першої інстанції прийнято до уваги ступінь виконання відповідачем зобов`язань за договором (сплата відповідачем вартості наданих послуг з нетривалим простроченням); причини неналежного виконання зобов`язань; тяжкий фінансовий стан відповідача (підтверджується фінансовою звітністю станом на 30.06.2020 (період прострочення оплати) та станом на 30.09.2020; звітами про фінансові результати за шість та дев`ять місяців, з яких вбачається збитковість підприємства, а також квитанціями про подачу звітності до контролюючого органу); відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків саме внаслідок дій відповідача у визначених у цій справі правовідносинах, а також принцип збалансованості інтересів обох сторін.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Одеської області від 15.02.2021, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник послався на те, що відсутні достатні підстави для зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню з відповідача. Апелянтом зазначено, що за результатами вивчення фінансового звіту відповідача ним встановлено, що відповідач ніс збитки і до введення карантинних заходів, тобто вказана звітність ніяким чином не доводить причинний зв`язок щодо невиконання контрагентом своїх зобов`язань, та, крім того, відповідач не припинив свою господарську діяльність. Отже, на переконання скаржника, судом першої інстанції невірно надано оцінку наданим відповідачем доказам, що спричинило часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій.

У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/3373/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2021 у справі № 916/3373/20 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи № 916/3373/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

12.03.2021 матеріали справи № 916/3373/20 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2021 залишено без руху з підстав ненадання скаржником доказів сплати судового збору у сумі 3153,00грн.; встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; роз`яснено скаржнику, що якщо не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Після усунення скаржником недоліків, встановлених ухвалою суду від 17.03.2021, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2021 у справі № 916/3373/20; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; розгляд справи № 916/3373/20 постанановлено почати через 15 днів з дня відкриття апеляційного провадження; встановлено учасникам справи строк до 27.04.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам, передбаченим статті 263 Господарського процесуального кодексу України; роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 27.04.2021 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

19.04.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «ДИФЕНС-МЕТАЛ» направлено відзив на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду 20.04.2021 (вх.№1092/21/Д2 від 20.04.2021). У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідачем зазначено про те, що:

- в ході судового розгляду під час вивчення та здійснення порівняльного аналізу фінансової звітності відповідача було встановлено, що в результаті запровадження карантинних заходів фінансовий стан відповідача значно погіршився, у зв`язку з чим причинний зв`язок між запровадженим урядом карантином та простроченням відповідачем здійснення оплати за надані послуги є належним чином доведеним. Відповідач зазначив, що ним надано до суду фінансову звітність малого підприємства станом на 30.06.2020 (період, у якому мало місце прострочення оплати) та станом на 30.09.2020, звіти про фінансові результати за 6 та 9 місяців відповідно, з яких прослідковується погіршення фінансового стану в порівнянні з попереднім 2019 роком. Зі змісту фінансової звітності за перше півріччя 2020 року вбачається, що непокритий збиток на початок звітного року складав 192672600 гривень, тоді як на кінець звітного періоду непокритий збиток становив вже 214860500 гривень. Чистий збиток за звітний період, який складав 22187900 гривень, перевищив відповідний показник за аналогічний період попереднього року, який становив 20504800 гривень. Аналогічна тенденція збитковості зберігалася і в наступному звітному періоді. Так, якщо на початок звітного року непокритий збиток складав 192672600 гривень, то станом на 30.09.200 гривень. Чистий збиток станом на 30.09.2020 в порівнянні зі звітом за 6 місяців 2020 року збільшився до 30828700 гривень.

- прострочення виконання відповідачем зобов`язань не було істотним: прострочення з оплати за квітень мало місце всього на 35 днів, за травень лише на 17 днів;

- позивачем не надано жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому збитків в результаті прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати послуг.

Відповідачем також зазначено, що приймаючи до уваги майновий стан відповідача, введення державою на території України карантинних заходів та обмежень, той факт, що невиконання відповідачем зобов`язання не призвело до великих збитків, понесених позивачем (до позову не надано відповідних доказів), керуючись статтею 551 Цивільного кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України, Господарський суд Одеської області, використовуючи свої дискреційні повноваження, тобто можливість діяти за власним розсудом, ухвалив вірне, законне та обґрунтоване рішення.

05.05.2021 скаржником направлено відповідь на відзив на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду 07.05.2021 (вх.№1092/21/Д3 від 07.05.2021). У відповіді на відзив апелянтом наведено доводи аналогічні тим, які містяться в апеляційній скарзі, та додатково зазначено про те, що у зв`язку із систематичною несплатою контрагентами наданих Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» послуг, останнє несвоєчасно сплачувало послуги за зеленим тарифом, внаслідок чого ДП «Гарантований покупець» звернулось з позовами до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на суму близько 25 млрд. гривень (справи №910/6563/21, 910/4629/21 та інші).

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення в частині зменшення розміру пені з 2459,55 грн. до 1229,78 грн. та штрафу з 9152,35 грн. до 4576,18 грн.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частина 2 статті 216 Господарського кодексу України).

Згідно із частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція наведена постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 916/880/20.

Відповідно до положень статті 3, частини третьої статті 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

З огляду на викладене, на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, частини першої статті 233 Господарського кодексу України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.

За встановлених у цій справі обставин, а саме: ступеню виконання зобов`язання відповідачем та поведінки винної сторони (відповідачем погашено основний борг, хоча із незначним простроченням); обставин збиткової господарської діяльності відповідача; відсутності в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків саме внаслідок дій відповідача у визначених у цій справі правовідносинах, а також зважаючи, що нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки від несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань, дотримуючись необхідного балансу інтересів сторін у справі, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені та штрафу на 50 %.

Визначення розміру, на який зменшуються нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, і в даному випадку ним було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та матеріальний стан як відповідача, так і позивача у даній справі.

Такий висновок ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України (зокрема, статей 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України) та відповідає сформованій та сталій судової практиці, у тому числі суду касаційної інстанції, щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Доводи апелянта про те, що у зв`язку із систематичною несплатою контрагентами наданих Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» послуг, останнє несвоєчасно сплачувало послуги за зеленим тарифом, внаслідок чого ДП «Гарантований покупець» звернулось з позовами до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на суму близько 25 млрд. гривень (справи №910/6563/21, 910/4629/21 та інші), судовою колегією відхиляються, оскільки матеріали справи не містять докази з цього приводу, у тому числі доказів понесення позивачем збитків саме внаслідок дій відповідача у визначених у цій справі правовідносинах.

Отже, наведені скаржником підстави для скасування рішення місцевого господарського суду не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вказане судове рішення слід залишити без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281-282, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2021 у справі №916/3373/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран