РІШЕННЯ

31 травня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/235/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

за участю секретаря судового засідання Касюдик О.О.

Розглянув справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Єжи Гедройця, 5, м.Київ, в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", вул. Гоголя, 1, м. Львів

до відповідача - Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України, вул. Білецька, 2А, м. Чортків, Тернопільська область

про стягнення 23 379 грн 36 коп. заборгованості та 1471 грн 35 коп. пені

За участі представників:

Позивача: Тригуб О.О.

Відповідача: не з`явився

В порядку ст.222 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судом здійснювалося фіксування судового засідання (звукозапис) за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

В судовому засіданні 31.05.2021 року, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів, звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України, м.Чортків Тернопільська область, про стягнення заборгованості в сумі 23 379 грн 36 коп. та 1471 грн 35 коп. пені.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов Договору про зберігання об`єктів/вантажів в смузі відведення залізниці №Л/ДН-2-20-2-ДНЮ-П від 15.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22.04.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті на 21.05.2021 на 10:00 год; встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (за наявності), відзиву на позов із урахуванням вимог ст.ст.165, 251 ГПК України (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 14.05.2021); позивачу запропоновано подати суду відповідь на відзив (у разі отримання відзиву) у 5-денний строк з дня його отримання (з урахуванням ст.ст.166, 251 ГПК України).

Ухвалою суду від 21.05.2021 розгляд справи відкладено на 31.05.2021 на 10:30 год, про що сторін належним чином повідомлено.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги повністю підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи докази. Додатково зазначила, що станом на дату розгляду справи заявлена до стягнення заборгованість відповідачем не погашена. Щодо заявленої до стягнення суми пені, представник зазначила, що така нарахована відповідно до п.4.4. Договору в межах одного року.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (копію ухвали суду від 22.04.2021 про відкриття провадження у справі ним отримано 26.04.2021, копію ухвали суду від 21.05.2021 отримано 24.05.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень). Своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався; жодні заяви процесуального характеру від останнього не надходили.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що: - дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, особливістю якого є те, що суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також додатково заслуховує їх усні пояснення; - сторін про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином та своєчасно повідомлено; - участь представників сторін в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, а доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

- 15 січня 2020 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця", Регіональною філією "Львівська залізниця" в особі начальника підрозділу "Тернопільська дирекція залізничних перевезень" (Сторона 1) та Державним підприємством "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України (Сторона 2) укладено Договір №Л/ДН-2-20-2-ДНЮ-П про зберігання об`єктів/вантажів в смузі відведення залізниці (далі - Договір), умовами якого (п.1.1.) передбачено, що згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору Сторона 1 надає Стороні 2 послугу зі зберігання лебідки електричної типу ЛМ-3-60 (масою 0,98т, площею 1,8м2), лебідки електричної типу ЛM-3.2-250 (масою 1,04 т, площею 1,95 м2), навантажувального пристрою №1 для завантаження зернових вантажів (масою 14,5 т, площа платформи під пристроєм 74,4м2), навантажувального пристрою №2 для завантаження зернових вантажів (масою 2,10 т, площа опор під пристроєм 29,70 м2) (далі - об`єкти/вантажі) в смузі відведення залізниці на території залізничної станції Білобожниця. Для зберігання об`єктів/вантажів Сторона 2 використовує земельну ділянку смуги відведення залізниці загальною площею 107,85 м2 відповідно до схеми розташування, яка додається до Договору та є його невід`ємною частиною (Додаток №1). Сторона 2 приймає та оплачує вказані послуги згідно умов передбачених даним договором.

Як зазначено в п.2.1.1 Договору, Стороні 2 дозволено використовувати зазначену у п.1.1 цього Договору земельну ділянку, яка знаходиться в смузі відведення залізниці для зберігання об`єктів/вантажів згідно п.1.1 Договору на час дії цього Договору.

Відповідно до п.2.3.1 Договору Сторона 2 зобов`язалась вчасно сплачувати Стороні 1 плату за надання послуги зберігання об`єктів/вантажів з врахуванням діючого у розрахунковий період корегуючого коефіцієнта за ставками згідно п.2.1 розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги, а також відшкодування земельного податку за користування земельною ділянкою згідно діючого законодавства у відповідності до протоколу узгодження договірної ціни, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток №2) та надані додаткові послуги.

Пунктом 3.1.1. Договору передбачено, що оплата послуги зберігання об`єктів/вантажів здійснюється Стороною 2 на умовах 100% попередньої оплати за загальну масу об`єктів/вантажів, що зберігаються за наступний місяць до 10 числа поточного місяця, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" AT "Укрзалізниця": р/р НОМЕР_1 в AT "Ощадбанк" МФО 300465, . Нарахування та стягнення плати проводиться станцією по накопичувальних карточках форми ФДУ-92.

Згідно п.3.1.2. Договору, по відшкодуванню земельного податку Стороні 1, за користування земельною ділянкою Сторона 2 здійснює оплату Стороні 1 в розмірі визначеному Протоколом узгодження договірної ціни (Додаток 2), шляхом перерахування коштів у розмірі 100% вартості на розрахунковий рахунок філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" AT "Укрзалізниця": Ідентифікаційний код філії: 40081279; Банк одержувача: AT "Ощадбанк"; Поточний рахунок зі спеціальним режимом використання: НОМЕР_2 . Нарахування та стягнення плати проводиться станцією по накопичувальних карточках форми ФДУ-92.

За несвоєчасні або не в повному обсязі перераховані платежі за Договором у термін, передбачений п. 3.1. Договору Сторона 2 сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожний день прострочення (включаючи день оплати). До вимог про стягнення пені застосовується позовна давність один рік. Сплата пені не звільняє Сторони від виконання своїх зобов`язань за цим Договором (п.4.4. Договору).

Згідно п.8.1. Договору, останній вступає в дію з моменту його підписання сторонами і діє до 31 березня 2020 року, а в частині розрахунків з 01.01.2020 до повного виконання зобов`язань.

Договір вважається кожного року продовжений ще на один рік, якщо за один місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить вимогу про його припинення (п.8.2 Договору).

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як вказує позивач, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином та у встановлені строки не виконував, останній платіж за зберігання об`єктів/вантажів було списано з особового рахунку ДП "Чортківський комбінат хлібопродуктів" по накопичувальній картці №08070107 за липень 2020 року. Починаючи із серпня 2020 року плата за надання послуги зберігання відповідачем не вносилася. Як вбачається з переліків філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень AT "Укрзалізниця" №20200827 від 27.08.2020, №20200908 від 08.09.2020, №20201030 від 30.10.2020, №20201113 від 13.11.2020, №20201212 від 12.12.2020, №20210111 від 11.01.2021, №20210212 від 12.02.2021, №20210312 від 12.03.2021, за серпень 2020 - березень 2021 кошти на оплату зберігання вантажів/об`єктів на особовий рахунок ДП "Чортківський комбінат хлібопродуктів" не надходили, у вказаному періоді із залишку коштів списувалися кошти для відшкодування витрат на утримання смуги відведення. Загальна сума заборгованості по оплаті за зберігання вантажів/об`єктів за період серпень 2020 - лютий 2021 року становить 23379 грн 36 коп. (в тому числі ПДВ).

В підтвердження вищенаведених обставин позивачем також долучено до матеріалів справи копії накопичувальних карток форми ФДУ-92:

- №08070107 від 08.07.2020 на загальну суму 2851,10 грн (в т.ч. 2848,90 грн - плата за зберігання вантажів, 2,20 грн - відшкодування витрат на утримання смуги відведення, без ПДВ);

- №10129001 від 10.12.2020 на суму 2848,90 грн (плата за зберігання вантажів без ПДВ за серпень 2020);

- №10129002 від 10.12.2020 на суму 2757,00 грн (плата за зберігання вантажів без ПДВ за вересень 2020);

- №10129003 від 10.12.2020 на суму 2848,90 грн (плата за зберігання вантажів без ПДВ за жовтень 2020);

- №10129004 від 10.12.2020 на суму 2757,00 грн (плата за зберігання вантажів без ПДВ за листопад 2020);

- №10129005 від 10.12.2020 на суму 2848,90 грн (плата за зберігання вантажів без ПДВ за грудень 2020);

- №10019001 від 10.01.2021 на суму 2848,90 грн (плата за зберігання вантажів без ПДВ за січень 2021);

- №10029002 від 10.01.2021 на суму 2573,20 грн (плата за зберігання вантажів без ПДВ за лютий 2021).

Пунктом 2.1 Правил розрахунків за перевезення вантажів (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (з наступними змінами), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085, передбачено, що розрахункові підрозділи залізниць (далі - розрахункові підрозділи) здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг.

Відповідно до п.п.2.3., 2.4, 2.5 Правил розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

Після присвоєння коду розрахунковий підрозділ видає платнику довідку (додаток 2), у якій вказуються найменування платника і номер присвоєного коду. У всіх перевізних документах, накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та контейнерами, відомостях плати за подавання, забирання та маневрову роботу проставляється код платника.

Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Відповідно до п.2.6. Правил, розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Долучені до матеріалів справи копії накопичувальних карток за серпень 2020 року - лютий 2021 року містять підпис працівника станції. Підписи працівника вантажовласника на вказаних актах відсутні, про що складено відповідні Акти загальної форми №№1-5 від 10.12.2020, №1 від 10.01.2021 та №2 від 10.02.2021, у яких зафіксовано, що представник ДП "Чортківський КХП" для підпису накопичувальних карток №№10129001, 10129002, 10129003, 10129004, 10129005, 10019001, 10029002 не з`явився.

Матеріали справи також вказують на те, що позивачем на адресу відповідача з метою досудового врегулювання спору направлялась претензія №1-П/2021 від 17.02.2021 з вимогою виконати належним чином зобов`язання за Договором та оплатити заборгованість в розмірі 23379,36 грн, яка, як вказує позивач, залишена без задоволення, що слугувало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 2, 3 ст.80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позов не подав, викладені у позовній заяві обставини не спростував, як і не подав суду доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості станом на дату розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" щодо стягнення з Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" 23 379,36 грн заборгованості за надані послуги зберігання об`єктів/вантажів в смузі відведення залізниці за Договором №Л/ДН-2-20-2-ДНЮ-П від 15.01.2020 за період серпень 2020 року - лютий 2021 року суд вважає належним чином обгрунтованими зі сторони позивача, а отже позов в цій частині підлягає до задоволення як підтверджений матеріалами справи та не оспорений відповідачем.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Як вже зазначалось вище, у п.4.4. Договору сторони погодили, що за несвоєчасні або не в повному обсязі перераховані платежі за Договором у термін, передбачений п. 3.1. Договору Сторона 2 сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожний день прострочення (включаючи день оплати). До вимог про стягнення пені застосовується позовна давність один рік. Сплата пені не звільняє Сторони від виконання своїх зобов`язань за цим Договором.

Враховуючи порушення відповідачем строків проведення розрахунку за надані послуги, на підставі наведених вище положень Договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 1471,35 грн пені, нарахованої за період з 11.07.2020 по 15.04.2021 на суму заборгованості, визначену з наростаючим підсумком.

Перевіривши за допомогою програми "ЛІГА:ЗАКОН" наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення пені, суд вважає правомірним нарахування відповідачу пені в розмірі 1239,57 грн, нарахованої окремо на кожен прострочений платіж за період 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (відповідний перерахунок долучено до матеріалів справи), а позов в даній частині є таким, що підлягає до задоволення.

При цьому, суд не погоджується із твердженнями представника позивача в судовому засіданні 31.05.2021 про те, що сторони дійшли згоди про збільшення строку нарахування пені за Договором до одного року, оскільки умови Договору № Л/ДН-2-20-2-ДНЮ-П від 15.01.2020 такого застереження не містять. Пунктом 4.4 Договору передбачено порядок нарахування пені - за кожний день прострочення, і зазначено строк позовної давності для стягнення пені - один рік, який не є тотожним до періоду нарахування пені.

В частині стягнення решти 231,78 грн пені в позові слід відмовити, як необгрунтовано заявлених, оскільки такі нараховані позивачем поза межами визначеного ч.6 ст.232 ГК України шестимісячного строку, та оскільки іншого строку законом або договором не встановлено.

Судові витрати.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Пунктом 2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачено, що у спорах, які виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із загального розміру задоволених позовних вимог - 24618,93 грн, судовий збір покладається на відповідача пропорційно - в сумі 2248,83 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 194, 202, 232, 233, 236-238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України (вул. Білецька, 2А, м.Чортків, Тернопільська область, код 00956187) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м.Київ, код 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (вул. Гоголя, 1, м. Львів) - 23 379 грн 36 коп заборгованості, 1239 грн 57 коп. пені та 2248 грн 83 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст.256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 07 червня 2021 року.

Суддя С.Г. Стопник