ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/638/20 (910/1884/20)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:

скаржника - адвокат Орендівський В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Отрюха Б.В.- головуючого, суддів Пантелієнка В.О., Гарник Л.Л.

від 18.03.2021

та на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Мандичева Д.В.

від 25.11.2020

у справі № 910/638/20 (910/1884/20)

за позовом Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до відповідачів: 1. Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "НИВА"

про стягнення 5 756 014,12 доларів США та 2 909 154 834,01 грн

в межах справи № 910/638/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Бонус" до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. 03.02.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "Райз-Максимко"

2. 10.02.2020 АТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до суду з позовом до боржника та ТОВ "СП "Нива" про солідарне стягнення з відповідача 2 (як основного боржника) та відповідача 1 (як поручителя) заборгованості за кредитним договором від 28.03.2014 №151214К1, укладеного в межах генеральної угоди №15106N6 від 23.03.2006, у розмірі 5 756 014,12 дол. США та 2 909 154 834,01 грн.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 позов Банку задоволено частково, а саме стягнуто солідарно з ПАТ "Райз-Максимко" та ТОВ "СП "НИВА" на користь АТ "Державний експортно-імпортний банк України":

- 1 315 555 414, 75 грн. заборгованості за кредитом;

- 249 285 231, 01 грн. боргу зі сплати процентів;

- 15 274 785, 36 грн. заборгованості за комісією;

- 5 756 014, 12 доларів США три проценти річних;

- 14 588 541, 99 грн. три проценти річних;

- 740 827 728, 36 грн. пені;

- 1 859 640, 17 грн. інфляційних втрат;

- 597 652, 49 грн. судового збору.

4. Не погодившись із вказаним рішенням АТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 у цій справі апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Рух касаційної скарги

6. 20.04.2021 Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 20.04.2021 № 0000600/21-182 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 та на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі № 910/638/20 (910/1884/20), в частині відмови у стягненні процентів та пені за Кредитним договором від 28.03.2014 № 151214К1, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у справі № 910/638/20 (910/1884/20) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Васьковського О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.04.2021.

8. Ухвалою Верховного Суду від 11.05.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 910/638/20 (910/1884/20) за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 20.04.2021 № 0000600/21-182 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 та на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020, в частині відмови у стягненні процентів та пені за Кредитним договором від 28.03.2014 № 151214К1; призначено розгляд вказаної касаційної скарги на 01.06.2021 о 10:00 год.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими аргументами особи, яка подала касаційну скаргу.

9. Не погоджуючись з прийнятою постановою, АТ "Державний експортно-імпортний банк України" подано касаційну скаргу в якій останнє просить скасувати оскаржувану постанову та рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів та пені за Кредитним договором від 28.03.2014 № 151214К1 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

10. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

10.1 Висновки судів попередніх інстанцій про те, що Додатковий договір №151214К1-0015 від 23.10.2019 до Кредитного договору №151214К1 є новацією, зводяться до помилкового тлумачення норм Цивільного кодексу України та суперечать висновкам Верховного Суду викладеним в постановах від 15.05.2018 у справі № 921/412/17-г/7, від 20.06.2018 у справі № 755/9283/15-ц, від 25.11.2020 у справі № 921/301/17-г/11, від 29.01.2021 у справі № 569/1037/18.

10.2 Суди попередніх інстанцій не врахували умови Кредитного договору від 28.03.2014 № 151214К1 та дійшли помилкового висновку про відсутність правових підстав для нарахування процентів за вказаним кредитним договором за період з 24.02.2017 до 12.01.2020. При цьому судами не враховано правових висновків Верховного Суду викладених в постанові від 13.12.2018 у справі № 913/11/18.

11. Представник скаржника в судовому засіданні 01.06.2021 підтримав касаційну скаргу з підстав викладених в ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

12. Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

13. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника скаржника, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

14. Законом України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон) зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

15. Вказаний Закон набрав чинності 08.02.2020.

16. Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

17. З огляду на викладене, в цьому випадку при розгляді вказаної касаційної скарги підлягають застосуванню норми Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній з 08.02.2020, в редакції Закону від 15.01.2020 № 460-IX.

18. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

19. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

20. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

20.1 ПАТ "Компанія "Райз" (далі - Компанія) та Банком у межах Генеральної угоди №15106N6 було укладено Кредитний договір №151214К1.

20.2 За умовами Кредитного договору № 151214К1 Банк надає позичальнику кредит (Кредит-К1) - грошові кошти, які Банк надає для фінансування проекту на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності, цільового характеру використання та умові відкличності, відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов`язується повернути Кредит-К1 та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором. Кредит-К1 надається позичальнику: шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (ст. 1, п. 2 ст. 2 Кредитного договору №151214К1).

20.3 У підпункті 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Кредитного договору №151214К1 передбачено, що ліміт кредитної лінії: еквівалент 1 315 555 414,75 грн.

20.4 Відповідно до п. 2.4 ст. 2 Кредитного договору №151214К1 кінцевий термін погашення Кредиту-К1 - 23.02.2017.

20.5 Згідно з положеннями п. 6.3 ст. 6 Кредитного договору №151214К1 визначено, що погашення Кредиту-К1 протягом дії договору здійснюється позичальником згідно з Графіком зміни ліміту заборгованості. Графік зміни ліміту заборгованості був встановлений Додатком 1 до Кредитного договору № 151214К1.

20.6 Позичальник сплачує Банку проценти за Кредит-К1, комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим договором, у розмірах та на умовах цього договору (п. 2.6 ст. 2 Кредитного договору №151214К1).

20.7 За умовами п. 3.1 ст. 3 Кредитного договору №151214К1 тип процентної ставки за Кредитом-К1 - фіксована: 11,5% річних для дол. США; 20 % річних для гривні.

20.8 Проценти за Кредитом-К1 нараховуються протягом усього строку користування Кредитом-К1 на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожний день користування Кредитом-К1 на основі банківського року.

20.9 У п. 3.2 ст. 3, п 4.2. ст. 4 та п. 6.8 ст. 6 Кредитного договору №151214К1 встановлено, що позичальник взяв на себе зобов`язання сплачувати комісії, зокрема, за управління Кредитом-К1. Комісія за управління нараховується починаючи з дати набуття чинності цим договором відповідно до пп. 14.1.1 Кредитного договору №151214К1 і закінчуючи датою повного виконання зобов`язань з погашення Кредиту-К1 (включно), але не більше 90 днів з дати повного погашення Кредиту-К1, зазначеної в п. 6.4. цього договору

20.10 За умовами Кредитного договору №151214К1, позичальник взяв на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі погашати Банку Кредит-К1, сплачувати проценти за Кредитом-К1, комісії та інші платежі за цим договором (пп. 9.2.2 п. 9.2 ст. 9 Кредитного договору №151214К1).

20.11 Сторонами було укладено Договір до Кредитного договору №151214К1 та були внесені зміни додатковим договором №151214К1-0014 від 07.10.2019, відповідно до яких, зокрема: Компанія перевела на ТОВ "СП "Нива", а ТОВ "СП "Нива" набуло всі права та обов`язки позичальника, пов`язані з заборгованістю за Кредитним договором №151214К1 в сумі 109 757 032,27 дол. США та 21 637265,98 грн. (що включає суму основного боргу, процентів за Кредитом-К1, комісій та всіх інших зобов`язань, передбачених Кредитним договором №151214К1), включаючи обов`язок по виконанню зобов`язань щодо погашення вказаного боргу; змінено сторону позичальника за Кредитним договором №151214К1 з ПАТ "Компанія "Райз" на ТОВ "СП "Нива".

20.12 23.10.2019 до Кредитного договору №151214К1 були внесені зміни додатковим договором №151214К1-0015, відповідно до яких, сторони Кредитного договору №151214К1 домовились, що Банк здійснює переведення заборгованості ТОВ "СП "Нива" у доларах США за Кредитним договором № 151214К1 у національну валюту України (гривню) за офіційним курсом Національного банку України на дату такого переведення (станом на 23.10.2019 офіційний курс Національного банку України - 24,844629 гривень за 1 долар США) у т.ч.: за Кредит-К1 в розмірі 52 951 300,45 дол. США, а також за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 26 187 591,29 дол. США.

20.13 У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Генеральною угодою 15106N6, Банком, боржником та ПАТ "Компанія "Райз" (відповідно до Договору про внесення змін №151213Р2-0009 від 07.10.2019 сторону замінено на ТОВ "СП "Нива") укладено Договір поруки від 25.01.2013 №151213Р2 із змінами і доповненнями (Договір поруки).

20.14 За змістом пунктом 2.1 ст. 2 Договору поруки-1, поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Банком за своєчасне виконання позичальником основного зобов`язання в повному обсязі.

20.15 Положеннями п. 1.1 ст. 1 Договору поруки врегульовано, що в даному договорі наведені нижче терміни використовуються у такому значенні "Кредитний договір" - Генеральна угода №15106N6 (з усіма чинними договорами, укладеними у рамках вказаної Генеральної угоди №15106N6, у тому числі після набуття чинності цим Договором поруки-1, які їй підпорядковуються, є додатками до неї, її невід`ємними частинами та складають з нею єдиний документ, а також з усіма чинними змінами, доповненнями, додатками та додатковими угодами до неї, у тому числі внесеними та укладеними після набуття чинності Договором поруки-1, які є її невід`ємними частинами та складають з нею єдиний документ), укладена між Банком та позичальником, відповідно до якої Банк та позичальник проводять (здійснюють) кредитні операції (у тлумаченні Закону України "Про банки і банківську діяльність") у рамках ліміту Генеральної угоди №15106N6 у розмірі еквівалентному 63 700 000,00 (шістдесят три мільйони сімсот тисяч, 00) доларів США, зі строком кредитування до 23.03.2017 (включно)), а також на інших умовах, визначених вказаною Генеральною угодою №15106N6, у тому числі після набуття чинності Договором поруки-1; "Основне зобов`язання" - усі та будь-які грошові зобов`язання позичальника перед Банком, встановлені Кредитним договором та чинним законодавством України, у тому числі, але не виключно, щодо повернення Банку суми кредиту, щодо сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій (пені і штрафів) та інших платежів, а також щодо відшкодування Банку усіх збитків, завданих несвоєчасним виконанням або невиконанням зобов`язань за Кредитним договором, та усіх витрат Банку, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

20.16 У пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Договору поруки зазначено, що Банк має право у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником або правонаступниками позичальника Основного зобов`язання або його частини вимагати виконання цього зобов`язання або його частини у Поручителя як у солідарного боржника.

20.17 Пунктом 8.1 ст. 8 Договору поруки встановлено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення відбитками печаток сторін і діє 110 місяців з дати набуття ним чинності. Порука за цим договором виникає з моменту набуття чинності договором та припиняється через 110 місяців з дати набуття цим договором чинності.

20.18 У випадках продовження строку кредитування за Кредитним договором, зазначеного у пп. 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 Договору поруки, строк дії поруки за цим договором вважається продовженим на строк, що відповідає строку, на який продовжено строк кредитування за Кредитним договором (укладення додаткових угод (вчинення правочинів) щодо відповідного продовження строку дії поруки за цим договором не вимагається).

20.19 07.10.2019 AT "Укрексімбанк", ПрАТ "Компанія "Райз" та ТОВ "СП "Нива" укладено Договір про переведення боргу (далі - Договір про переведення боргу), відповідно до умов якого Компанія перевела на ТОВ "СП "Нива" заборгованість за Генеральною угодою, що складається із заборгованості за Кредитним договором №151214К1, а ТОВ "СП "Нива" погодилось та набуло усіх прав та обов`язків, пов`язаних із такою заборгованістю, включаючи обов`язок по виконанню зобов`язань щодо погашення такої заборгованості.

20.20 У зв`язку з укладенням Договору про переведення боргу до Генеральної угоди №15106N6 були внесені зміни додатковою угодою №15106N6-0045 від 07.10.2019, відповідно до яких, зокрема, змінено сторону позичальника за Генеральної угодою №15106N6 з ПрАТ "Компанія "Райз" на ТОВ "СП "Нива".

20.21 Звертаючись із даним позовом до суду, Банк послався на наявність заборгованості станом на 12.01.2020 (включно) за Генеральною угодою №15106N6 та укладеним в її рамках Кредитним договором №151214К1 у розмірі 5 756 014,12 дол. США та 2 909 154 834,01 грн., в т.ч.: 1 315 555 414,75 грн. - сума заборгованості за кредитом (основний борг); 714 437 400,74 грн. - проценти за користування кредитом; 15 274 785,36 грн. - комісія за управління кредитом; 5 756 014,12 дол. США та 14 588 541,99 грн. - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення зобов`язань; 1 859 640,17 грн. - втрати від інфляції; 847 439 051,00 грн. - пеня.

20.22 ПАТ "Райз-Максимко" є солідарним боржником за Генеральною угодою та укладеним у її межах Кредитним договором К1, а невиконаний обов`язок щодо повернення кредиту за Кредитним договором № 151214К1 становить 1 315 555 414,75 грн.

21. Аргументи скаржника (пункт 10.2 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом з огляду на таке.

21.1 Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

21.2 Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторони погодили строк повернення кредиту до 23.02.2017.

21.3 За приписами абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

21.4 Відтак, право Банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 (провадження № 14-10цс-18).

21.5 Отже, з огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано здійснив перерахунок процентів за користування кредитом до 23.02.2017, оскільки такий висновок суду ґрунтується на тому, що сторонами не було погоджено (у тому числі але невиключно) інший строк виконання основного зобов`язання та інші умови нарахування процентів за користування кредитом.

21.6 Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій, укладення додаткової угоди від 23.10.2019 до Кредитного договору К1 не було направлено на зміну ставки процентів, оскільки вказаною додатковою угодою не був продовжений строк виконання основного зобов`язання. Тобто, строк повернення кредиту так і залишився визначеним 23.02.2017, а укладеною додатковою угодою після вказаної дати повернення було направлено на зміну боржника в зобов`язанні та визначення суми наявної заборгованості.

21.7 З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що обґрунтованим розміром процентів за користування кредитом за Кредитним договором № 151214К1 є 249 285 231,01 грн., а заявлена сума комісії дорівнює 15 274 785,36 грн.

21.8 Посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду викладених в постанові від 13.12.2018 у справі № 913/11/18 відхиляються судом, з огляду на те, що в пункті 6.36. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 зазначено про відступлення від висновку щодо застосування норм права, викладеного у вказаній постанові.

22. Щодо аргументів скаржника (пункт 10.1 постанови) колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає наступне.

22.1 Згідно зі статтею 604 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Разом з цим згідно з частиною 4 зазначеної статті новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

22.2 Отже, особливим видом припинення зобов`язання за домовленістю сторін є новація. Новація - це угода про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж самими сторонами. Юридичною підставою для зобов`язання, що виникає при новації, є домовленість сторін попередньої угоди про припинення первісного зобов`язання та про виникнення нового, яке за своїм змістом відрізняється від попереднього.

22.3 Для того, щоб новація відбулася, сторони повинні обумовити в своїй угоді припинення зобов`язання, що раніше діяло і заміну його новим зобов`язанням. Для здійснення новації необхідно, щоб і первісне, і нове зобов`язання були дійсними.

22.4 Застосування новації як способу припинення зобов`язань допускається виключно за наявності таких ознак: взаємна згода сторін про припинення дії попереднього зобов`язання та щодо умов нового зобов`язання; наявності умов про припинення попереднього зобов`язання; припинення всіх додаткових зобов`язань; виникнення між тими ж особами нового зобов`язання, яке, як правило, містить умову про інший предмет чи спосіб виконання. Характерною ознакою новації є не зміна частини первісного зобов`язання, а укладення між тими ж сторонами нового зобов`язання (наведена правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 21.05.2019 у справі № 916/2889/13).

22.5 Крім того, Верховним Судом України у постанові від 09.09.2014 у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012 (3-105гс14) було висловлено правову позицію про те, що характерним для новації є саме укладення нового зобов`язання, а не зміна його частини, що є підставою для припинення попереднього зобов`язання, при цьому, нове зобов`язання укладається між тими ж сторонами.

22.6 До умов новації віднесено такі: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а "домовленість про новацію", про яку йдеться в частині другій статті 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати в договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що випливає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

22.7 Умови новації є необхідними і достатніми для вчинення новації.

22.8 Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 921/412/17-г/7, від 20.06.2018 у справі № 755/9283/15-ц, від 25.11.2020 у справі № 921/301/17-г/11, від 29.01.2021 у справі № 569/1037/18.

22.9 При цьому, наведеного судами попередніх інстанцій враховано не було у зв`язку із чим суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що укладені угоди є новацією, а тому доводи скаржника частково знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень.

22.10 Разом з тим, вказане не призвело до ухвалення неправильного рішення з огляду на таке.

22.11 Частиною першою статті 220 Господарського кодексу України встановлює, що виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

22.12 За змістом частин першої та третьої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

22.13 У частині першій статті 550 Цивільного кодексу України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

22.14 Штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

22.15 Судами попередніх інстанцій встановлено, що за розрахунком банку, нарахування пені на суму основного боргу, процентів та комісії здійснено за період з 24.02.2017 по 12.01.2020.

22.16 Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).

22.17 Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

22.18 Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 № 2346-ІІІ моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

22.19 Верховний суд у постанові від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14 ц, прийшов до висновку, що під час тлумачення договору підлягає застосуванню принцип римського права "Contra proferentem" (лат. - verba chartarum fortius accipiuntr contra proferentem - слова договору повинні тлумачитись проти того, хто їх написав). Верховний суд зазначив, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгодженні" ( no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї із сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

22.20 Судами попередніх інстанцій встановлено, що додатковою угодою не передбачено порядку нарахування пені, у той час як статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

22.21 З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що період нарахування пені обмежується строком, що співпадає з датою укладення додаткової угоди від 23.10.2019 до Кредитного договору № 151214К1, якою було здійснене переведення боргу в гривневий еквівалент.

22.22 Згідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

22.23 З урахуванням наведеного, Суд в цьому випадку позбавлений можливості надавати власну оцінку зібраним доказам, що в силу вимог статті 300 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

23. Розглянувши аргументи скаржника, Суд також зазначає, що незгода із рішенням суду попередніх інстанцій не означає їх незаконність, як і не може вказувати на незаконність рішень його негативні наслідки для скаржника, оскільки настання цих наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь однієї із сторін є звичайним, передбаченим господарським процесом, наслідком. Подана ж касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати Суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами першої і апеляційної інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законне рішення суду лише через незгоду з ним скаржника з підстав суб`єктивного тлумачення його як незаконного.

24. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

25. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

26. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

27. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

28. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

29. Оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

30. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

31. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішення та постанови були дотримані.

32. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 20.04.2021 № 0000600/21-182 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 та на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020, в частині відмови у стягненні процентів та пені за Кредитним договором від 28.03.2014 № 151214К1 у справі № 910/638/20 (910/1884/20) залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020, в частині відмови у стягненні процентів та пені за Кредитним договором від 28.03.2014 № 151214К1 у справі № 910/638/20 (910/1884/20) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

В. Я. Погребняк