УХВАЛА

м. Київ

09.06.2021Справа № 910/9003/21

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

позовну заяву Управління поліції охорони в м. Києві

до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант»

про стягнення 2 676, 42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Управління поліції охорони в м. Києві (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» (далі - відповідач) про стягнення 2 676, 42 грн. заборгованості за Договором № 541/29/15/2/ОБ/ТС-2020 від 26.07.2018 про спостереження за ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єктах з реагуванням наряду поліції охорони.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

В даному випадку, подана Управлінням поліції охорони в м. Києві позовна заява не відповідає вимогам статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Так, пунктом 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Проте, у позовній заяві Управлінням поліції охорони у м. Києві не зазначено відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача.

З урахуванням викладено, суд дійшов висновку, що позивач не дотримався вимог пункту 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Також, частиною 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як свідчать матеріали позовної заяви, її підписано т.в.о. начальника Управління поліції охорони в м. Києві В.П. Тараном, на підтвердження повноважень якого надано копію наказу начальника Департаменту поліції охорони Національної поліції України № 106/0/0 від 20.05.2021.

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що відповідно до статті 69 Закону України «Про національну поліцію» тимчасове виконання обов`язків за невакантною посадою начальника Управління поліції охорони в м. Києві на період хвороби полковника поліції Андріївського А.М. покладено на полковника поліції Тарана Володимира Петровича , заступника начальника Управління поліції охорони в м. Києві, з правом підпису фінансових документів, документації з конкурсних торгів та інших господарських договорів, з 20.05.2021 року.

За таких обставин, оскільки у наказі начальника Департаменту поліції охорони Національної поліції України № 106/0/0 від 20.05.2021 не вказано про наявність у Тарана Володимира Петровича права підпису позовних заяв, то станом на дату звернення позивача до суду до матеріалів позовної заяви не надано будь-яких документів, що підтверджують наявність у Тарана Володимира Петровича повноважень звертатися до суду з позовом від імені Управління поліції охорони в м. Києві.

Крім того, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Суд зазначає, що положення процесуального законодавства, що покладають на позивача обов`язок направити копію позовної заяви з додатками відповідачу, мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України), так і аналогічних приписів статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з пунктом 2 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями частини 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Комплексний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок позивача до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення з метою забезпечення їх права ознайомитись з такою позовною заявою та надати відзив на неї відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо відповідач забажає скористатися таким правом на подання відзиву, йому кореспондується аналогічний відповідний обов`язок надіслати всім іншим учасникам судового розгляду копії відзиву (пункт 2 частини 6 статті 165 Господарського процесуального кодексу України) з метою забезпечення їх права ознайомитись з цим відзивом, в чому і полягає забезпечення в даному випадку рівності процесуальних прав та обов`язків сторін та інших учасників справи.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Виходячи із вищевказаних положень чинного законодавства, належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії позовної заяви з доданими до неї документами може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення.

При дослідженні матеріалів позовної заяви судом встановлено, що на підтвердження відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів, позивачем подано накладну, фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист на ім`я Державної фіскальної служби.

Проте, відповідачем у справі є Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Квант».

За таких обставин, наданий позивачем опис вкладення у цінний лист на ім`я Державної фіскальної служби не може вважатися належним доказом відправлення відповідачу копії позовної заяви з додатками, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позивач не дотримався приписів п. 1 ч.1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити Управлінню поліції охорони в м. Києві строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Управлінню поліції охорони в м. Києві спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання заяви із зазначенням відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача;

- подання документу, що підтверджує повноваження т.в.о. Тарана В.П. на підписання позовної заяви;

- подання належних доказів надіслання копії позовної заяви з додатками відповідачу, зокрема оригіналу опису вкладення у цінний лист на ім`я Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант».

4. Роз`яснити Управлінню поліції охорони в м. Києві, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

5. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

6. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається https://ki.arbitr.gov.ua.

Суддя В.С. Ломака