ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Справа № 910/696/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Поляк О.І.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Української іноземної юридичної колегії

на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.03.2021 р. (повний текст складено 05.04.2021 р.)

у справі № 910/696/21 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом компанії "Montmontaza-Energetika d.o.o."

до Української іноземної юридичної колегії

про стягнення 635 639,18 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Компанія "Montmontaza-Energetika d.o.o." звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Української іноземної юридичної колегії про стягнення 635 639,18 грн. своєчасно неповернутих коштів, а також 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на вказану суму за період з 18.11.2019 р. до дати виконання судового рішення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2021 р. у справі № 910/696/21 відмовлено у задоволенні заяви Української іноземної юридичної колегії про поновлення строку на подання відзиву та відкладено підготовче засідання у справі на 12.04.2021 р.

Українська іноземна юридична колегія звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу, якою відмовлено в продовженні строку на подання відзиву на позов та залишення відзив на позов без розгляду, і просила постановити ухвалу, якою продовжити відповідачу строк на подання відзиву на позов.

Наводячи об`єктивні підстави для поновлення строку на подання відзиву суду першої інстанції апелянт вказував, що не отримував від позивача копії позовної заяви з додатками, про що письмово повідомив суд першої інстанції і просив зобов`язати позивача виконати процесуальний обов`язок та надіслати відповідачу примірник позову з додатками. На переконання скаржника, невиконання позивачем установленого порядку звернення до господарського суду з позовом і ігнорування місцевим господарським судом вказаної заяви відповідача призвело до неможливості відповідача подати у строк, визначений судом, відзив на позов.

До того ж апелянт висловив сумніви у тому, що ухвала, яка ним оскаржена, виготовлена у день її прийняття, адже у протоколі судового засідання місцевий господарський суд зазначив, що відмова у поновленні строку та про залишення без розгляду відзиву на позов відбулися без виходу суду до нарадчої кімнати, тож як окремий документ ухвала була складена значно пізніше дати судового засідання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Поляк О.І., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 26.05.2021 р.

05.05.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги.

В судовому засіданні, що відбулось 26.05.2021 р., апелянт вказував на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити ухвалу про продовження відповідачу строку на подання відзиву.

Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення апелянта, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів оскарження, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приписами статті 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Судом апеляційної інстанції на підставі матеріалів оскарження установлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2021 р. позовну заяву Компанії "Montmontaza-Energetika d.o.o." до Української іноземної юридичної колегії про стягнення 635 639,18 грн. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.03.2021 р.

Місцевим господарським судом у цій же ухвалі установлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали.

Рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджується, що ухвала господарського суду міста Києва від 08.02.2021 р вручена відповідачу 15.02.2021 р.

19.03.2021 р. до суду першої інстанції від відповідача надійшла заява про поновлення пропущеного ним процесуального строку на подання відзиву, який доданий до заяви. Відповідач просив поновити встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву, мотивуючи тим, що відповідач не отримував копію позовної заяви з додатками, утім, ознайомившись з матеріалами справи безпосередньо у суді 03.03.2021 р., відповідач виготовив відзив та надіслав його суду 18.03.2021 р.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною 4 цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Згідно статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Місцевий господарський суд в ухвалі про відкриття провадження у справі встановив, окрім іншого, строк на подання відзиву відповідачем - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду.

Такий строк, з урахуванням дати отримання відповідачем ухвали суду, закінчувався о 00 год. 03.03.2021 р., а відзив на позов відповідач направив суду лише 18.03.2021 р.

Неможливість виконати вимоги ухвали суду у строк, встановлені судом, апелянт пояснив суду апеляційної інстанції тими обставинами, що не отримував копії позовної заяви із доданими до неї документами від позивача. Про ці обставини апелянт 24.02.2021 р. повідомив суд першої інстанції, однак останній, як вважав апелянт, протиправно не зобов`язав позивача направити позов та додані до нього документи на адресу апелянта.

Утім, доводи апелянта з приводу того, що позивач не направляв апелянту копію позовної заяви та додані до неї докази на адресу, яка належить Українській іноземній юридичній колегії, 01054 м. Київ, вул. Золотоворітська, буд 2 (трекінг поштового відправлення 872) спростовуються наявними у матеріалах оскарження фіскальним чеком від 15.01.2021 р. та описом вкладення у цінний лист.

Та обставина, що 09.02.2021 р. поштове відправлення було повернуто позивачу відділенням поштового зв`язку у зв`язку з невчиненням адресатом дій, спрямованих на отримання адресованого йому поштового відправлення, не покладає на позивача обов`язку повторно направити поштове відправлення адресату, від отримання якого той ухилився. При цьому направлення рекомендованої кореспонденції на дійсні адреси учасників справи є достатнім для того, щоб вважати таке відправлення і, загалом, повідомлення здійсненим належним чином.

Тож, у разі, коли відповідач ухиляється від отримання направленої йому позивачем позовної заяви з доданими до неї документами і не з`являється до суду для ознайомлення із спрямованим до нього позовом та доданими до нього доказами, суд першої інстанції вправі дійти висновку, що неподання відзиву учасником справи не пов`язане з існуванням у такого учасника об`єктивно існуючих перешкод для цього, і у відповідача - відсутня незгода з обставинами, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Наведені стороною спору у заяві про продовження строку на подання відзиву обставини не є об`єктивно непереборними та не можуть вважатися поважною причиною, яка перешкоджала заявнику надати суду відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку на подання відзиву, є вірним.

Разом з тим суд апеляційної інстанції зважає на позицію апелянта, за змістом якої ухвала про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку в силу положень ч. 7 ст. 119 ГПК України має оформлятися окремим документом. Тож, згідно з ч. 4 ст. 233 цього Кодексу така ухвала мала постановлятися судом у нарадчій кімнаті.

У матеріалах оскарження на аркуші 63 знаходиться вступна та резолютивна частина ухвали, яка є предметом оскарження.

Між тим, у протоколі судового засідання від 29.03.2021 р. міститься запис про те, що така ухвала була постановлена без виходу суду у нарадчу кімнату.

Таким чином суд першої інстанції постановив оскаржену ухвалу з порушенням порядку ухвалення судового рішення.

Проте, порушення порядку ухвалення судового рішення не визнано безумовною підставою для скасування судового рішення відповідно до статті 277 ГПК України. Інших підстав для скасування оскарженого судового акту не установлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни ухвали не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Враховуючи наведене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Української іноземної юридичної колегії на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.03.2021 р. у справі № 910/696/21 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 29.03.2021 р. у справі № 910/696/21 залишити без змін.

Матеріали оскарження № 910/696/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст складено 02.06.2021 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді О.І. Поляк

Є.Ю. Пономаренко