ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 червня 2021 року Справа № 5004/1617/11
Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., за участю представників:

від заявника (стягувача):Давидюк М.М. адвокат (ордер серії РН-605 від 20.05.2021),

від боржника: н/з,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп, м. Дніпро

про видачу дублікату наказу Господарського суду Волинської області та поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання

по справі №5004/1617/11

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, м. Київ

до Селянського (фермерського) господарства Літвина Анатолія Павловича, с. Лемешів, Горохівського району, Волинської області

про стягнення 108 194, 22 грн.,

в с т а н о в и в:

25.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп звернулось до Господарського суду Волинської області із заявою б/н від 20.05.2021, в якій просить:

- видати дублікат наказу на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2011 у справі №5004/1617/11;

- поновити строк для пред`явлення наказу Господарського суду Волинської області до виконання.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2021 справу №5004/1617/11 розподілено судді Якушевій І.О.

Ухвалою суду від 26.05.2021 заяву було прийнято та призначено до розгляду на 03.06.2020.

31.05.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп б/н від 28.05.2021, в якій заявник просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції та визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференції під час судового засідання: Північно-західний апеляційний господарський суд, або Господарський суд Рівненської області, або Рівненський окружний адміністративний суд.

Ухвалою суду від 31.05.2021 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп про участь у судовому засіданні 03.06.2021 по справі № 5004/1617/11 в режимі відеоконференції задоволено, постановлено Північно-західному апеляційному господарському суду забезпечити проведення 03.06.2021 о 14 год. 30 хв. в режимі відеоконфенції в приміщенні суду судового засідання по справі № 5004/1617/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до Селянського (фермерського) господарства Літвина Анатолія Павловича про стягнення 108194, 22 грн.

03.06.2021 на електронну адресу суду від голови Селянського (фермерського) господарства Літвина Анатолія Павловича надійшло клопотання б/н від 03.06.2021, в якому боржник повідомляє, що з сайту суду йому стало відомо про розгляд заяви стягувача про видачу дублікату судового наказу та поновлення пропущеного строку на пред`явлення його до виконання. Зазначає, що у зв`язку з тим, що ухвалу не отримав, своєчасно прибути на судове засідання не зможе, а тому просить відкласти розгляд справи у більш пізній термін; у випадку відмови у перенесенні розгляду справи просить відмовити у задоволенні заяви повністю. На обгрунтування відмови у задоволенні заяви посилається на те, що 28.09.2017 судовий наказ №1 від 19.09.2021 було повернуто позивачу органом ДВС. З цього часу позивач повторно до виконання судовий наказ не пред`являв з власної волі та бажання. З цього часу пройшло понад 3,5 роки. Жодних об`єктивних перешкод у пред`явленні судового наказу до органів ДВС ні в позивача, ні в стягувача (з 13.08.20) не було. Процедура ліквідації ПАТ КБ «Надра» не є поважною причиною пропуску строку, оскільки юридична особа в цей час не була ліквідована (приинена).

В судовому засіданні 03.04.2021 представник заявника заяву про видачу дублікату наказу Господарського суду Волинської області та поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання підтримав, просив заяву задовольнити.

В судове засідання 03.04.2021 представник боржника - Селянського (фермерського) господарства Літвина Анатолія Павловича не з`явився.

Враховуючи те, що неявка боржника не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, із змісту клопотання боржника від 03.06.2021 випливає, що про судовий розгляд заяви йому відомо, суд розглядає таку заяву в десятиденний строк (ч. 2 ст. 329 ГПК України, п. 19.4. розділу ХІ Перехідні положення ГПК України), заяву 03.06.2021 розглянуто за відсутності боржника.

Заслухавши пояснення представника заявника (стягувача), дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп з огляду на таке.

Рішенням Господарського суду Волинської області (суддя Пахолюк В.А.) від 05.09.2011р. у справі №5004/1617/11 позов задоволено: постановлено стягнути з Селянського (фермерського) господарства Літвина Анатолія Павловича на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Надра в особі Філії Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку Надра Луцьке Регіональне управління заборгованість за кредитним договором в сумі 108 194, 22 грн., в т.ч. заборгованість по тілу кредиту 70 155, 23 грн., заборгованість по відсотках 7 023, 36 грн., заборгованість по комісії 10 559, 99 грн., пені в сумі 5 266, 43 грн., індексу інфляції в сумі 15 189, 21 грн. та 1 081, 94 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита, 236 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення суду від 05.09.2011 у справі №5004/1617/11 було видано наказ №1 від 19.09.2011.

Як зазначено в наказі, він дійсний для пред`явлення до виконання до 19.09.2012.

Заявник у заяві зазначає, що згідно з листом-відповіддю від 28.12.2020 Горохівського районного ВДВС наказ господарського суду Волинської області №1 від 05.09.2011 був прийнятий повторно до виконання 04.10.2016, про що було винесено постанову про відкриття ВП №52436823.

28.09.2017 виконавче провадження було завершено згідно з п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повернуто стягувачу ПАТ КБ Надра, який повторно на виконання до Горохівського районного ВДВС не надходив.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 12.11.2020 замінено сторону (стягувача) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області №1 від 19.09.2011, виданого на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2011 у справі №5004/1617/11: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра"в особі Філії Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "Надра" «Луцьке Регіональне управління» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Дніпрофінансгруп".

Як пояснював представник стягувача в судовому засіданні, у зв`язку із ліквідацією ПАТ «КБ «НАДРА» на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «КБ «НАДРА» №922 від 12 червня 2020 року, відбувся аукціон з продажу активів (майна) Банку, а саме лоту GL48N718070.

Переможцем зазначеного аукціону стало ТзОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020.

До лоту №GL48N718070, зокрема, входило право вимоги за кредитним договором договором № 6АК/2008/980-МКА/1 від 10.06.2008.

13 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» і ТзОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено договір №GL48N718070_Ur_4 про відступлення прав вимоги.

Відповідно до п. 5 договору про відступлення прав вимоги новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього договору отримав від банку усі наявні документи, що підтверджують право вимоги до боржників.

Факт передачі кредитної справи №6АК/2008/980-МКА/1 підтверджується актом приймання-передачі оригіналів документів до договору про відступлення прав вимоги GL48N718070_Ur_4 від 13 серпня 2020 року.

В судовому засіданні представник заявника пояснив, що після ознайомлення із матеріалами кредитних справ було виявлено, що наказ Господарського суду Волинської області № 1 від 19 вересня 2011 року серед них відсутній.

З огляду на те, що судовий наказ від №1 від 19 вересня 2011 року по справі №5004/1617/11 був відсутній у матеріалах кредитних справ, для отримання інформації щодо його наявності чи відсутності на виконанні, представник ТзОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернувся із адвокатським запитом до Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів).

У відповідь на адвокатський запит Горохівський РВ ДВС повідомив, що згідно з Автоматизованою системою виконавчих проваджень виконавчий документ було повторно прийнято до виконання 04 жовтня 2016 року, про що було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52436823.

28 вересня 2017 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконанавче провадження» (в редакції від 17.02.2017) було повернуто виконавчий документ стягувачу з огляду на те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Як пояснював представник заявника (стягувача) в судовому засіданні, примусове виконання рішення за наказом суду від 19.09.2011 по справі №5004/1617/11 до цього часу не виконано, а оригінал наказу суду втрачено.

Відповідно до частини першої статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Пунктом 19.4 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Норми Господарського процесуального кодексу України не зобов`язують стягувача наводити причини втрати наказу. Підставою для видачі дублікату наказу є заява, подана в межах строку, визначеного п. 19.4 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

При розгляді заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, суд враховує, що відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 1 частини 4 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 5 ст. 12 цього Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, строк пред`явлення наказу № 1 від 19.09.2011 перервався у зв`язку із пред`явленням його повторно до виконання у жовтні 2016 року.

Після переривання перебіг нового строку розпочався з дня його повернення, тобто з 28.09.2017.

В п. 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документа від 28.09.2017 зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 28.09.2020.

Як пояснив представник заявника в судовому засіданні, повторно наказ до виконання не пред`являвся, оскільки банк не передав його ТзОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП»

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Згідно із статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" (від 02.06.2016 року №1404-VІІІ) визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (пункт 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч.1 ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Вказана норма процесуального закону пов`язує можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

Водночас, норми Господарського процесуального кодексу України не пов`язують право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто, у кожному випадку, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, підлягають оцінці доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його відновлення, та представлені на їх підтвердження докази.

Відновлення пропущеного процесуального строку означає, що суд дає дозвіл особі вчинити процесуальну дію, незважаючи на те, що строк для її вчинення пропущений.

Рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2011, яке набрало законної сили, станом на день звернення стягувача із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання не виконано. Суду не подано доказів добровільного та повного виконання боржником рішення Господарського суду Господарського суду Волинської області від 05.09.2011 у справі №5004/1617/11.

Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу (ч. 3 ст. 329 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012 зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду однієї зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Відмова стягувачу в поновленні пропущеного процесуального строку фактично позбавляє стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а це суперечить основоположному принципу обов`язковості виконання судових рішень.

Докази, які додані заявником до заяви, свідчать про те, що строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Волинської області від 19.09.2011 у справі №5004/1617/11 пропущений стягувачем з причин, які не залежали від його волі, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, а заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу Господарського суду Волинської області до виконання підлягає до задоволення.

Доводи боржника, наведені ним в клопотання від 03.06.2021, не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

На момент видачі наказу № 1 від 19.09.2011 був чинний Закон України Про виконавче провадження в редакції Закону №606-XIV від 04.06.2011, яким було встановлено строк для пред`явлення до виконання наказу суду, виданого на виконання судового рішення, в один рік з дня, наступного за днем набрання рішенням суду законної сили (п.2 ч. 1 ст.22 цього Закону).

05.10.2016 набрав чинності Закон України Про виконавче провадження №1404-VІІІ від 02.06.2016, яким збільшено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання до трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сини (ч.ч.1, 2 ст.12 цього Закону).

Приписами пункту 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження №1404-VІІІ від 02.06.2016 визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Керуючись ст.ст. 234, 326, 329 Господарського процесуального кодексу України, п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп про видачу дублікату наказу Господарського суду Волинської області та поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання задовольнити.

2. Поновити строк для пред`явлення наказу Господарського суду Волинської області №1 від 19.09.2011 до виконання на три роки до 04.06.2024 року включно.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп дублікат наказу №1 від 19.09.2011 у справі №5004/1617/11.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлено 07.06.2021.

Суддя І. О. Якушева