ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"07" червня 2021 р. Справа№ 910/20131/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Сітайло Л.Г.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання від 07.06.2021

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс країна" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

при розгляді апеляційної скарги Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 ( повний текст рішення складено 18.03.2021)

у справі №910/20131/20 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс країна"

до Міністерства оборони України

про внесення змін до договору, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 у справі № 911/2040/20 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі №910/20131/20 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі №910/20131/20 залишено без змін. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладено на Міністерство оборони України.

18.05.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс країна" подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просив стягнути з Міністерства оборони України витрати на правничу допомогу в розмірі 35 000, 00 грн. згідно з договором №2 про надання правової допомоги від 09.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс країна" про витрати на правничу допомогу у справі №910/20131/20 призначено на 07.06.2021.

Відповідач у судове засідання, призначене на 07.06.2021, не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений під фіксацію у судовому засіданні 13.05.2021.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, беручи до уваги, що явка відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс країна" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у відсутність відповідача.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс країна" в судовому засіданні апеляційної інстанції 07.06.2021 підтримав заяву про витрати на правничу допомогу у справі №910/20131/20 з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити та стягнути з Міністерства оборони України витрати на правничу допомогу у розмірі 35 000, 00 грн.

Розглянувши вказану заяву, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Разом із тим, у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Апеляційний господарський суд встановив, що на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвокат Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс країна" Тележинський М.М. подав: копію договору №01 про надання правової допомоги від 09.12.2020; копію додаткової угоди №1 від 03.03.2021; копію додаткової угоди №2 від 23.04.2021.

Так, 23.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс країна" Тележинський М.М. (клієнт) та Тележинський Михайло Михайлович (адвокат), що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №952 від 12.08.2017, уклали додаткову угоду №2, в якій зазначили, що у зв`язку з відкриттям Північним апеляційним господарським судом апеляційного провадження у справі №910/20131/20, домовились внести зміни в договір про надання правової допомоги від 09.12.2020 №01 доповнивши додаток №1 в наступній редакції:

1. "Тарифи та послуги

Шляхом взаємних усних домовленостей на підставі попереднього аналізу піднятого клієнтом питання, адвокат та клієнт погодили, що розрахунок вартості супроводження апеляційної інстанції судового процесу в апеляційному господарському суді становлять:

Повний юридичний супровід включаючи підготовку процесуальних документів та супроводження судового процесу в суді апеляційної інстанції у справі №910/20131/20 - 35 000 грн. ПДВ не нараховується.

Всього: 35 000,00 грн. ПДВ не нараховується.

Вартість послуг підлягає перегляду в залежності від складності справи (нових обставин), вибраної стратегії та змінюється по домовленості сторін".

Колегія суддів встановила, що позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Інформація, яка міститься в додатковій угоді №2 не являється розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по наданим послугам, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із відсутністю детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс країна" про стягнення з Міністерства оборони України витрат на правничу допомогу - відмовити.

2. Матеріали справи №910/20131/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття суддями та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 09.06.2021.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

Л.Г. Сітайло