ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 справа № 914/819/21

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛАГОГАЗ ЗБУТ»,

м. Львів,

до відповідача: Комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №9 «Вишиванка» Сокальської міської ради Львівської області, м. Сокаль,

про: стягнення заборгованості в розмірі 22 632,69 грн

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання А.П. Полянський

За участю представників сторін:

позивача: Ю.Є. Морганюк представник;

відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛАГОГАЗ ЗБУТ» до Комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №9 «Вишиванка» Сокальської міської ради Львівської області про стягнення заборгованості в розмірі 22 632,69 грн.

Ухвалою суду від 06.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.05.2021. В подальшому розгляд справи відкладено на 31.05.2021. В підготовчому засіданні оголошено перерву до 07.06.2021.

В підготовчому засіданні представник позивача надав пояснення у справі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов просив задоволити. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором на постачання природного газу щодо своєчасної та повної оплати за поставлений природний газ.

В підготовчому засідання представник відповідача подав заяву про визнання позову.

Частиною 3 та 4 статті 185 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 4 статті 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, подана відповідачем заява про визнання позову не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому суд приймає її.

У підготовчому засіданні 07.06.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представника позивача, присутнього в судовому засіданні, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2021р. між ТОВ «Благогаз Збут» (надалі - позивач) та Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №9 « Вишиванка» Сокальської міської ради Львівської обл. (надалі - відповідач) було укладено Договір № 1 (надалі - Договір) на постачання природного газу. 28.01.2021р.

Між Сторонами 28.01.2021 було укладено Додаткову угоду №4 на продовження строку дії договору в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в початковому договорі про закупівлі, укладеному в попередньому році на строк достатній для проведення тендерної процедури.

Позивач здійснював відповідачу поставку газу у лютому 2021р. на суму 46 532,00 грн, що підтверджується:

-Акт приймання-передачі № РН-0000449 за лютий 2021р.на обсяг 3,24411 тис. м3 всього на суму 28 106,96 грн;

-Акт приймання-передачі № РН-0000450 за лютий 2021р. на обсяг 2,12662тис. м3 всього на суму 18 425,04грн.

Дані обсяги природного газу були оплачені Відповідачем частково в розмірі 28 106,96грн.

Згідно Акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020р. по 28.03.2021р, заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений природний газ по Договору № 1 від 19.02.2020р. за лютий 2021р. становить 18 425,04 грн.

Відповідно до п.2.7. Договору Обсяг відбору (споживання) газу Споживачем не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу більш ніж на ±5% за обліковий період (добу, місяць).

Відповідно до 6.2.4. Договору Попри визначене у п. 6.2.2. Договору, у разі відхилення в сторону збільшення чи зменшення добового обсягу споживання газу в порівнянні з підтвердженим обсягом споживання, Споживач зобов`язаний не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем постачання, на підставі відповідного рахунку Постачальника сплатити Постачальнику штраф у розмірі в розмірі з розрахунку 188,63 грн. за кожну тисячу куб.м. природного газу, на котрі наявне відхилення порівняно із підтвердженими обсягами.

Відповідно до п.6.2.2. Договору Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Споживачем природного газу за добу споживання більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу, Споживач зобов`язаний сплатити Постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості обсягу газу, на котрий фактичний обсяг споживання буде відрізнятись від замовленого за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення.

Подобове споживання визначене на підставі даних Оператора ГТС, які відображені на електронній ІТ-платформі SАР, адже відповідно до ч. 3 розділу 1 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до

Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Відповідно до ч. 5 розділу 1 Правил постачання природного газу Інформаційна платформа- це електронна платформа, функціонування та корегування якою забезпечується оператором ГТС, відтак показники подобового споживання, що відображені на ній є підставою для проведення розрахунків між учасниками ринку природного газу.

Використовуючи дані інформаційної платформи, за наслідками діяльності у січні 2021р., були виявлені невідповідності між замовленими та фактично спожитими обсягами газу у розмірі 5 %.

Фактичне споживання відповідача підтверджується:

У січні 2021р.- відповідно до Акта приймання-передачі природного газу

№РН-0000138 від 31.01.2021р. на об`єм 1,12765 тис.м.куб.,

№РН-0000139 від 31.01.2021р. на об`єм 2,74700 тис.м.куб.

№РН-0000140 від 31.01.202р. на об`єм 2,51535 тис.м.куб.

Разом становить 6,390 тис.м.куб, що також підтверджується актом приймання -передачі природного газу №ЛВ00150024.

У зв`язку з вищенаведеним штраф за небаланс постачання природного газу у січні 2021р. становить 3 429,23 грн, що підтверджується долученим до позовної заяви Рахунком №СФ-Ш-00109.

Відповідно до п.3.2. Договору При розрахунку вартості Постачальник включає всі витрати у т.ч.усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені Постачальником, в тому числі компенсація вартості послуги доступу до потужності.

На підставі наведеного у січні 2021р. відповідач замовив у Постачальника ліміти на постачання природного газу у січні - в об`ємі 3,278 тис.м.куб..

Фактичне споживання природного газу відповідача підтверджується зазначеними вище актами приймання-передачі природного газу.

Таким чином заборгованість відповідача по штрафних санкціях (перебір замовлених потужностей ) становить 778,42 грн, що підтверджується Рахунком №СФ-Ш-00109.

Як зазначає позивач, відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Відтак, позивач звернувся з позовом до суду з матеріально правовою вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ по Договору №1 від 19.02.2020 за лютий 2021 у розмірі 18 425,04 грн та штрафних санкцій у розмірі 4 207, 65 грн.

В ході розгляду справи, відповідач подав клопотання, в якому заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі визнає і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та такі що підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У частині 1 ст. 174 Господарського кодексу України законодавець встановив, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору на постачання природного газу №1 від 19.02.2021.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача за поставлений природній газ згідно акту приймання-передачі природного газу №РН-0000450 за лютий 2021 у розмірі 18425,04 грн, що підтверджується також актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 по 28.03.202. Відповідач визнав існуючу заборгованість.

Щодо стягнення штрафу за небаланс постачання природного газу та штрафу за перебір замовлених потужностей, суд відзначає наступне.

Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2493 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), у пункті 5 глави 1 розділу І визначає, що місячна номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності); підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об`єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника.

Відповідно до п.2.7. Договору Обсяг відбору (споживання) газу Споживачем не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу більш ніж на ±5% за обліковий період (добу, місяць).

Відповідно до 6.2.4. Договору Попри визначене у п. 6.2.2. Договору, у разі відхилення в сторону збільшення чи зменшення добового обсягу споживання газу в порівнянні з підтвердженим обсягом споживання, Споживач зобов`язаний не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем постачання, на підставі відповідного рахунку Постачальника сплатити Постачальнику штраф у розмірі в розмірі з розрахунку 188,63 грн. за кожну тисячу куб.м. природного газу, на котрі наявне відхилення порівняно ізпідтвердженими обсягами.

Відповідно до п.6.2.2. Договору Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Споживачем природного газу за добу споживання більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу, Споживач зобов`язаний сплатити Постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості обсягу газу, на котрий фактичний обсяг споживання буде відрізнятись від замовленого за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення.

Використовуючи дані інформаційної платформи, за наслідками діяльності у січні 2021р., були виявлені невідповідності між замовленими та фактично спожитими обсягами газу у розмірі 5 %.

Відповідно до п.3.2. Договору При розрахунку вартості Постачальник включає всі витрати у т.ч.усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені Постачальником, в тому числі компенсація вартості послуги доступу до потужності.

На підставі наведеного у січні 2021р. відповідач замовив у Постачальника ліміти на постачання природного газу у січні - в об`ємі 3,278 тис.м.куб., проте фактично спожив 6,390 тис. м. куб., що підтверджується долученими до позовної заяви актами приймання-передачі природного газу.

Отже, з врахуванням вартості небалансу об`єму постачання, штраф за перебір замовлених потужностей позивачем нарахований вірно і становить 778,42 грн, а штраф за небаланс постачання природного газу 3429,23 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення загальна сума штрафу у розмірі 4207,65 грн.

Як зазначалось судом вище, пунктом 3 статті 185 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно пункту 1 та 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві та у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, беручи до уваги визнання відповідачем позову, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами не спростовані відповідачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, згідно ч.1 ст.130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на положення частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», статтей 129 та 130 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи те обставину, що спір до розгляду суду доведено з вини відповідача - витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у 50-и відсотковому розмірі.

Згідно частини 1 пункту 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, позивач вправі звернутися до суду з відповідним клопотанням щодо повернення суми сплаченого судового збору в розмірі 50 відсотків.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №9 «Вишиванка» Сокальської міської ради Львівської області (80001, Львівська область, Сокальський район, м. Сокаль, вул. Чаковського, буд. 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Благогаз Збут» (79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 86 В, кв. 1; ) заборгованість в розмірі 22 632, 69 грн та 1135,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09.06.2021.

Суддя Н.Є. Березяк