УХВАЛА

м. Київ

08.06.2021Справа № 910/11524/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" на дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ Бойко М.Д. щодо винесення постанови ВП №64488413 про накладення штрафу від 13.05.2021 у справі № 910/11524/18

За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1-Б"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити дії

Представники сторін:

Від скаржника (боржника): Нахамко В.І. адвокат

Від позивача (стягувача): Агафонов А.В. керівник

Від ДВС: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1-Б" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" про зобов`язання передати позивачу документацію щодо будинку № 1-Б по вулиці Зарічній у місті Києві згідно наведеного позивачем переліку у зв`язку із створенням його мешканцями об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (надалі -ОСББ).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/11524/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2020, які набрали законної сили 02.12.2020, позов задоволено повністю.

08.02.2021 на виконання рішення суду були видані накази.

25.05.2021 до суду боржник - ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" подав скаргу на дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ щодо винесення постанови ВП №64488413 про накладення штрафу від 13.05.2021 у справі № 910/11524/18.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.05.2021 подану скаргу боржника на дії державного виконавця призначив до розгляду у судовому засіданні на 08.06.2021.

01.06.2021 позивач (стягував) засобами поштового зв`язку подав до суду пояснення на подану боржником скаргу та повідомлення, що він очікує понести витрати на правову допомогу адвоката у зв`язку із розглядом даної скарги боржника, докази яких будуть подані відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

04.06.2021 начальником відділу Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ) подано до суду заперечення на скаргу боржника.

У судовому засіданні 08.06.2021 представник скаржника вимоги скарги підтримав, представник стягувача проти задоволення поданої скарги заперечував у зв`язку із необґрунтованістю підстав, державний виконавець не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ст 120 ГПК України.

Розглянувши у судовому засіданні 08.06.2021 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" на дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ Бойко М.Д. щодо винесення постанови ВП №64488413 про накладення штрафу від 13.05.2021 у справі № 910/11524/18, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог скаржника, враховуючи наступне.

З наданих матеріалів встановлено, що 12.02.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ Бойко М.Д. за заявою стягувача, винесено постанову про відкриття ВП № 64488413 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/11524/18 про зобов`язання боржника - ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» передати ОСББ «Зарічна 1-Б» технічну та іншу документацію на багатоквартирний будинок за адресою: м.Київ, вул.Зарічна, 1-Б у місті Києві згідно визначеного переліку; якою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та надати підтверджуючі документи, стягнуто з боржника 24000,00 грн виконавчого збору, 300,00 грн витрат виконавчого провадження. Вказана постанова отримана боржником поштовим відправленням № 484 - 25.02.2021.

16.03.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ Бойко М.Д. отримано від стягувача - ОСББ «Зарічна 1-Б»: заяву про накладення штрафу та арешту коштів боржника через невиконання рішення суду та встановлення нового строку виконання рішення суду, та від боржника - ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» заяву про закінчення ВП № 64488413 у зв`язку із добровільним виконанням рішення суду 11.03.2021 після отримання стягувачем поштового відправлення № 299.

26.03.2021 Шевченківським РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ направлено до ОСББ «Зарічна 1-Б» листом за вих. № 51745 від 26.03.2021 повідомлення про відсутність підстав встановлення боржнику нового строку для виконання рішення суду у зв`язку із поданням боржником заяви про його добровільне виконання.

11.05.2021 до ДВС від стягувача надійшла заява № 07-05/ВП- від 07.05.2021 про часткове виконання боржником рішення суду, а саме отримання стягувачем 24.03.2021 посилки від боржника № 299 у приміщенні АТ «Укрпошти», при відкритті якої у присутності представників ОСББ та двох свідків, начальника відділення АТ «Укрпошти» № 132 у місті Києві виявлено, що не всі документи, що вказані відправником в описі були фактично надіслані відправнику, про що складено акт відкриття поштового відправлення, зокрема з 22 пунктів документів реально надіслано 11, у зв`язку із чим стягувач висловив вимогу державному виконавцю про винесення постанови про накладення штрафу на боржника у розмірі 300 н.м.д.г. та встановлення нового строку виконання рішення суду, накладення арешту на кошти боржника у межах суми звернення стягнення виконавчого збору та виконавчих витрат 24300,00 грн.

13.05.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ Бойко М.Д. винесено постанову у ВП №64488413 про накладення штрафу на ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» за неповне виконання рішення суду та вимог державного виконавця в порядку ст. 69, 75 Закону України «Про виконавче провадження» на користь держави у сумі 5100,00 грн.; зобов`язання боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.

Подана скарга боржника у даній справі мотивована тим, що заява про закінчення виконавчого провадження боржником направлена державному виконавцю 15.03.2021, в якій було висловлено прохання закінчити виконавче провадження після отримання стягувачем поштового відправлення № 299, яке фактично отримано останнім 24.03.2021, водночас звернення до державного виконавця із повідомленням про відсутність у відправленні частини документів, які зазначені у рішенні суду реалізовано лише 07.05.2021, тобто через 44 днів з моменту отримання поштового відправлення. За доводами боржника, станом на час винесення оспорюваної постанови від 13.05.2021 були відсутні підстави для застосування положень ст 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не було з`ясовано причин неможливості виконання боржником рішення суду, однак безпідставно застосовано до боржника штрафні санкції.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Так, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін [рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.1997 п. 40. Reports of Judgments and Decisions 1997-11]. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок [рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V].

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 по справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Відповідно до частин 1, 4 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, законодавчо закріплено імперативний обов`язок державного виконавця (усіх рівнів відповідно до визначеної структури) дотримуватись вимог Закону під час здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до положень частини 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень частини 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже державний виконавець зобов`язаний вчиняти дії, про які зазначено у статтях 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" та позбавлений можливості вчиняти дії у будь-який інший не визначений Законом спосіб. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у справі № 910/13464/15 (постанова від 15.04.2019).

Доказів повного виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/11524/18, у т.ч. станом на 13.05.2021 та станом на час розгляду поданої скарги, суду не надано.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з частинами 1-3 статі 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна положення містяться у нормі ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Частиною 1 статті 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч вказаних вимог скаржником не доведено наявності обставин, якими він обґрунтовує доводи скарги щодо неправомірності дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ Бойко М.Д. щодо винесення постанови ВП №64488413 про накладення штрафу від 13.05.2021 у справі № 910/11524/18, визнання її протиправною та скасування.

Надана скаржником в якості доказів повного виконання рішення суду копія опису вкладення в цінний лист від 11.03.2021 про надсилання боржником на адресу стягувача листа №1-3 від 04.03.2021 із усіма додатками згідно переліку документів, визначених у рішенні суду від 14.05.2020, не є беззаперечним та належним, вірогідним доказом у справі, враховуючи надані стягувачем докази отримання поштового відправлення згідно вказаного опису без наявності усіх документів згідно переліку за рішенням суду від 14.05.2020, та доводи самого боржника, який у поданій скарзі не заперечує та належними засобами доказування не спростовує факту виконання рішення суду не у повному обсязі.

Відповідно до ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, враховуючи пояснення скаржника, приватного виконавця та надані документи, у т.ч. за відсутності доказів виконання станом на час розгляду поданої скарги рішення суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" на дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ Бойко М.Д. щодо винесення постанови ВП №64488413 про накладення штрафу від 13.05.2021 у справі № 910/11524/18 у повному обсязі.

Керуючись ст. 233, 342-343 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" на дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ Бойко М.Д. щодо винесення постанови ВП №64488413 про накладення штрафу від 13.05.2021 у справі № 910/11524/18 відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Дата підписання ухвали 10.06.2021.

Суддя О.М.Ярмак