ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.06.2021р. Справа №905/648/21

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь

про стягнення штрафу в сумі 94185,00 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь, про стягнення штрафу в сумі 94185,00 грн. за невірне зазначення маси відправленого вантажу за накладною №51083582.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.04.2021р. по справі №905/648/21 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 13.05.2021р. о 12:30 год.

26.04.2021р. відповідачем надано відзив №09/101 від 21.04.2021р., в якому останній проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що наданий позивачем до позову наказ №21 від 11.02.2020р., згідно якого визначено коло працівників станції Пологи, які мають право підписувати комерційні акти не може бути прийнятий до уваги, оскільки позивачем на підтвердження своєї позиції не надано штатного розпису станції Пологи РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу на підставі ст.233 Господарського кодексу України. Вказане клопотання відповідач обґрунтовує знаходженням в зоні проведення антитерористичної операції, що на його думку значно ускладнило логістику поставок сировини, доставка сировини за колишніми схемами маршруту неможлива, а тому здійснюється через об`їзні шляхи більшою відстанню, тому з`явились додаткові витрати підприємства. До того ж, відповідач зазначає про скрутне фінансове становище, збитковість підприємства, відсутність збитків у позивача.

26.04.2021р. до суду від позивача надійшла заява №13-04/211 від 20.04.2021 про долучення документів до матеріалів справи.

Крім цього, 26.04.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання від 20.04.2021р. про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції, в одному із наступних судів, що знаходяться на території міста Запоріжжя: Господарський суд Запорізької області, Жовтневий районний суд м.Запоріжжя, Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя, Шевченківський районний суд м.Запоріжжя, Запорізький окружний адміністративний суд.

Ухвалою суду від 28.04.2021р. відмовлено у клопотанні позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Розпорядженням заступника голови суду від 19.04.2021р. призупинена відправка кореспонденції за межі суду.

Телефонограмою суду від 28.04.2021р. повідомлено представника позивача зі змістом ухвали суду від 28.04.2021р.

30.04.2021р. через підсистему електронний суд від представника позивача надійшла заява про внесення даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи.

У судове засідання 13.05.2021р. представники сторін не з`явились, жодних документів по суті спору не надали.

Ухвалою суду від 13.05.2021р. оголошено перерву в судовому засіданні до 08.06.2021 року о 12:00 год.

18.05.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції №13-04/322 від 14.05.2021р.

19.05.2021р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву №13-04/313 від 12.05.2021р., в якій останній заперечив проти доводів відповідача викладених у відзиві посилаючись на те, що комерційний акт від 08.10.2020р. №463003/94 підписаний належними особами в розумінні приписів п.10 Правил складання актів та ст.52 Статуту залізниць України. На підтвердження зазначеного позивач посилається на правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17, від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17 та від 23.11.2018р. №916/2450/17. Разом з тим, позивач заперечив щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення штрафу, оскільки вважає, що штраф в даному випадку не є договірною санкцією, а випливає із положень Статуту залізниць України.

Ухвалою суду від 20.05.2021р. у задоволенні клопотання №13-04/322 від 14.05.2021р. Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро про розгляд справи в режимі відеоконференції відмовлено.

31.05.2021р. до суду від відповідача надійшли заперечення №09/101 від 19.05.2021р. проти доводів, викладених позивачем у відповіді на відзив, в яких останній зазначає, що в наказі №21 від 11.02.2020р., на який посилається позивач, вказано осіб, уповноважених на підписання комерційного акту, та про начальника вантажного району Прокопенко Л.О. ніякої інформації не міститься, а позивачем на підтвердження своєї позиції не подано до суду штатного розпису станції Пологи РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», що не дозволяє повною мірою дослідити чи мали підписанти комерційного акту на таке право на його підписання.

У судове засідання 08.06.2021р. представники сторін не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

У жовтні 2020р. Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шиппінг» за станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці відвантажено за залізничною накладною №51083582 від 07.10.2020р. у вагоні №56386994 вантаж - чавун перероблений рядовий.

При оформленні залізничної накладної №51083582 у вагоні №56386994 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 70950 кг.

Як свідчать розділи 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150т) заводських №160870072 тип: СВ - 150000в/2 (тензо) (3).

Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На проміжній станції Пологи Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні №56386964 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено акти загальної форми №1363/П, №30396 від 08.10.2020р.

За результатами контрольної перевірки станцією Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №463003/94 від 08.10.2020р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагона №56386964 на справних 150 т електронних вагах №89 ст.Пологи (повірка 03.09.20) виявилось, що при переваженні вага брутто складає 95880 кг, тара 22550 кг., нетто 73330 кг., що більше ваги зазначеної відправником в документів на 2330 кг.

У комерційних актах також містяться відомості про те, що при комерційному огляді вагона було виявлено навантаження згідно документу п. 5.5 гл.3 Додатку 3 до СМГС, навантаження навалом, нижче бортів, виїмки заглиблення відсутні, окреслення без порушень. Вагон прибув у супроводі провідника відправника Пучков А.А. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, у п.10 цих Правил визначено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) і начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.64 та ч.3 ст.65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Як встановлено судом, комерційний акт №463003/94 від 08.10.2020р. підписаний: начальником станції - Чистовим В.Є, начальником вантажного району - Прокопенко Л.О., агентом комерційним - Чубар С.В.

Разом з тим, згідно з наказом від 11.02.2020р. №21 начальника структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» «Щодо призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів» з

метою дотримання вимог пункту 10 Правил складання актів щодо визначеного кола працівників станцій, які здійснюють складання комерційних актів шляхом їх підписання, затверджено перелік працівників станцій Запорізької дирекції та уповноважено їх підписувати від імені залізниці комерційні акти, у числі цих осіб, зокрема, агента комерційного - Чубар С.В.

За висновками суду, комерційний акт №463003/94 від 08.10.2020р. підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи Маса вантажу, визначена відправником, «кг» та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом №463003/94 від 08.10.2020р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Згідно п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000р. №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Так, позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 94185,00 грн., розрахунок суми якого проведений позивачем виходячи з розміру провізної плати в сумі 18837,00 грн.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок штрафу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок здійснено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач заявив клопотання про їх зменшення заявленої до стягнення суми штрафу.

Згідно ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За висновками суду, розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.

Крім того, положення статті 122 Статуту залізниць України не пов`язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника.

Штраф за неправильно зазначені у накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

Дана правова позиція узгоджується із висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018р. у справі №925/1025/17 та від 05.02.2019р. у справі №914/2339/17.

Судом враховано, що розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.

Також суд враховує, що правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обов`язком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобов`язанням у розумінні ст. 173 Господарського кодексу України.

Разом з тим, відповідно до положень Статуту залізниць України, застосування штрафної санкції за зазначення неправдивих відомостей в залізничній накладній не передбачає дослідження питання щодо наявності/відсутності понесених позивачем збитків, та не ставиться в залежність від їх наявності.

Крім того, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу згідно з положеннями ст.233 Господарського кодексу України є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Також, в обґрунтування зменшення розміру заявленої до стягнення штрафу, відповідач посилається на те, що він здійснює свою господарську діяльність у м. Маріуполь Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, що на його думку значно ускладнило логістику поставок сировини, доставка сировини за колишніми схемами маршруту неможлива, а тому здійснюється через об`їзні шляхи більшою відстанню, тому з`явились додаткові витрати підприємства.

Суд відхиляє вказані доводи відповідача з огляду на наступне.

Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014р. введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та визначено, що датою початку періоду проведення антитерористичної операції є квітень 2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктах, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратила чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, м.Маріуполь Донецької області зазначено в переліку населених пунктів, в яких проводилась антитерористична операція.

Указом Президента України від 30.04.2018р. №116/2018 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.04.2018р. «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», відповідно до якого припинена антитерористична операція та розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях з 30.04.2018 року.

Станом на жовтень 2020 року (період перевезення вантажу) антитерористична операція на території м. Маріуполя Донецької області не проводилась.

Крім цього, відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Скрутний фінансовий стан та збитковість господарської діяльності відповідача не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідачем на підтвердження свого скрутного стану надано до суду звіт про фінансові результати за 2019 рік, який не надає реальної можливості оцінити реальне фінансове становище відповідача, адже, розгляд справи відбувається у 2021 році, а отже дані не є актуальними на час розгляду справи.

Доказів на підтвердження скрутного фінансового стану підприємства у 2021 році відповідач до суду не надав.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, а згідно зі статтею 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими, у зв`язку з чим господарський суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 120, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь про стягнення штрафу в сумі 94185,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87501, Донецька обл.. м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49038, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 108, , р/р № НОМЕР_1 в філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 305482, ) штраф в сумі 94185,00 грн. та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 08.06.2021р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина