ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 червня 2021 року Справа № 903/265/21

Господарський суд Волинської області у складі головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича, розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу №903/265/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебня" до Приватного підприємства "Візор-21" про стягнення 9037,20 грн.,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2021 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебня" подало позов до Приватного підприємства "Візор-21" про стягнення 9037,20 грн.

Заява обґрунтована не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо сплати внесків за утримання будинку ПП "Візор-21" за період з березня 2020 по лютий 2021 та сплату внесків до Ремонтного фонду за невиконання відповідачем Рішення загальних зборів співвласників ОСББ "Потебня".

Ухвалою суду від 12.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ухвалу суду отримав 13.04.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень №981.

Строк для подання відзиву - до 28.04.2021 включно.

28.04.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає позов передчасним, а тому просить відмовити, з огляду на наступне.

Приватне підприємство «Візор-21» не заперечує щодо обов`язку як співвласника сплачувати своєчасно і в повному обсязі належні внески та платежі, але в порядку та в спосіб визначений законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Про житлово-комунальні послуги». Однак, позивач жодним чином починаючи з березня 2020 року не повідомляв відповідача - ПП «Візор-21», надавши необхідні документи, про обов`язок сплати коштів на утримання будинку та прибудинкової території.

Зазначає, що про проведення загальних зборів 09.02.2020 та 09.06.2020 відповідач не повідомлявся, копії виписок з протоколів підприємству не надсилалось.

Підприємство «Візор -21» є юридичною особою і сплата будь -яких коштів, в тому числі відповідачу має відбуватись виключно на правових підставах з метою можливості подальшого відображення в бухгалтерському та податковому обліку підприємства.

Вказує, що договору про надання житлово - комунальних послуг ні в березні 2020 року, ні пізніше позивач не направляв, як і не направляв жодних інших документів, які б зобов`язували приватне підприємство «Візор -21» сплачувати внески про утримання будинку, як в 2020 році так і в 2021 році.

За даними обліку позивача заборгованість, яку він просить стягнути з приватного підприємства «Візор -21» обліковується за підприємством «Візор», що є іншою юридичною особою. Зазначену обставину підтверджує дублікатом квитанції за січень місяць 2021 року, рахунком №01 від 31 січня 2021 року, дублікатом квитанції за березень місяць 2021 року.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відсутні.

18.05.2021 позивач подав до суду клопотання в якому просить залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Підприємство "Візор" (ПП "Візор" ) та відповідь на відзив до позовної заяви, в якій вказує, що твердження відповідача щодо неповідомлення ПП «Візор-21» не відповідають дійсності, оскільки правлінням особисто повідомлено директора ПП «Візор-21» ОСОБА_1 про необхідність сплатити відповідні внески у відповідності до прийнятих Загальними зборами ОСББ «Потебня» рішень. Відповідачу надсилалася вимога про сплату заборгованості, також повторне попередження від 01.03.2021, в яких Відповідача було повідомлено про необхідність погашення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, в тому числі внесків до ремонтного фонду.

Крім того, додатковим доказом проінформованості Відповідача про існування такої заборгованості є надані ним до Відзиву відповідні витяги з Луцького міського обчислюваного центру, де чітко прослідковується наявність такої заборгованості.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 є засновником і директором як ПП «Візор-21», так і ПП «Візор». При цьому, обидві юридичні особи зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, вважає, що додатки, які були додані відповідачем до відзиву, а саме квитанції, видані Луцьким міським обчислювальним центром про нібито існування заборгованості за ПП «Візор», не відповідають дійсності. На підтвердження цієї обставини, долучив дублікат квитанції №1 від 18.05.2021 року з Луцького МОЦ щодо заборгованості саме Відповідача ПП «Візор-21» станом на квітень 2021 року.

При цьому, згідно інформації в реєстрі власників нерухомого майна (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був доданий до матеріалів позовної заяви), власником нерухомого майна (а отже співвласником ОСББ «Потебня») є саме ПП «Візор-21» ().

Ухвалою від 24.05.2021 в задоволенні клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебня" про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Підприємство "Візор" (ПП "Візор" ) відмовлено.

01.06.2021 відповідач подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що директор ПП «Візор» ОСОБА_1 отримав в березні 2020 року повідомлення від 01 березня 2020 року. Проте ні підприємство «Візор», ні ОСОБА_1 не мали жодного відношення до Приватного підприємства «Візор - 21» засновником і директором якого на той час був ОСОБА_3 (копія виписки додається).

Лише 26 березня 2021 року були зареєстровані зміни до установчих документів ПП «Візор -21» згідно яких засновником та директором підприємства «Візор -21» стає ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 став засновником та директором Приватного підприємства «Візор -21» з 25.02.2021, що підтвердив копією рішення засновник ПП «Візор - 21» та копією виписки, до того часу директором та засновником ПП «Візор -21» був ОСОБА_3 , що підтвердив копією виписки.

Крім того, вказує, що позивач вже після подання позову до суду в обчислювальному центрі м. Луцька змінив користувача послуг з ПП «Візор» на ПП «Візор - 21» та 18.05.2021 отримав в обчислювальному центрі нову квитанцію, де зазначено ПП «Візор 21». Станом на момент подання позову до суду користувачем послуг значилось підприємство «Візор». Крім того при поданні позову позивачем не долучались квитанції з обчилювального центру про сплату за послуги по обслуговуванню будинку.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.21) засновниками Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебня", (ідентифікаційний код 43474722) є співвласники будинку.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Потебня" (а.с.6, на звороті) об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі - співвласники), багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Об`єднання діє відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", чинного законодавства України та Статуту (п. 1.4 Статуту).

Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом (п. 2.1 Статуту).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової щодо об`єкта нерухомого майна (ас.16) Приватне підприємство «Візор-21» (надалі відповідач) є власником нежитлового приміщення за адресою: 43000, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Потебні, будинок 50, загальною площею 88,60 м2 та співвласником багатоквартирного будинку, де в 2020 році зареєстроване Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Потебня» (далі Об`єднання).

09.02.2020 загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку «Потебня» (витяг з Протоколу №1, а.с.4) прийнято рішення про встановлення внесків на утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 6.00 грн за 1 м/кв. з 01.03.2020 для житлових та нежитлових приміщень.

Відповідно Протоколу №2 (витяг з Протоколу №2, а.с.5) загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «Потебня» від 09.06.2020 прийнято рішення встановити внески для оплати на проведення капітального ремонту системи опалення в розмірі 30,00 грн за кв.м. в ремонтний фонд.

Рішення загальних зборів, прийняті відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх членів об`єднання (ст.10 Закону).

Вказані рішення Загальний зборів не оскаржувалися відповідачем.

Відносини з приводу створення та діяльності об`єднань співвласників багатоквартирних будинків регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», також їх статутом та іншим законодавством України.

За приписами статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, та згідно зі ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів, виходячи із розміру запланованих видатків.

Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України є, зокрема, закони України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків та платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, а також звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки.

Також Об`єднання, відповідно до ст. 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та статуту, зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 вищезазначеного Закону для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.

Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Як слідує з розрахунку позивача (а.с.7) заборгованість по сплаті внесків за утримання будинку Приватного підприємства «Візор-21» за період з березня 2020 по лютий 2021 (включно) становить - 6379,20 грн.

Окрім того, у Відповідача наявна заборгованість за сплату внесків до Ремонтного фонду, яка станом на 31.01.2021 становить - 2658,00 грн. (а.с.8).

Зазначена заборгованість виникла внаслідок невиконання відповідачем Рішення загальних зборів співвласників ОСББ «Потебня» від 09.06.2020 відповідно до якого було прийнято рішення встановити внески до Ремонтного фонду (для оплати проведення капітального ремонту системи опалення) в розмірі 30,00 грн. з 1 кв.м. належної кожному співвласнику площі в житловому чи не житловому приміщенні ОСББ.

При цьому, загальна площа нежитлового приміщення, що належить ПП «Візор-21» становить - 88,60 кв.м. Таким чином, рішенням від 09.06.2020 встановлено обов`язок відповідача сплатити: 88,60 * 30 = 2658,00 грн. коштів до ремонтного фонду.

Загальна сума заборгованості становить - 9037,20 грн.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача боргу по внесках власника на витрати на управління будинком ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Разом з тим, судом враховано, що ОСОБА_1 є засновником і директором як ПП «Візор-21», так і ПП «Візор». При цьому, обидві юридичні особи зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с.39-44), однак власником нерухомого майна є саме ПП «Візор-21».

Обов`язки перед ОСББ несе власник приміщення. У разі неврегулювання власником приміщення і ОСББ порядку сплати внесків, "обов`язок зі сплати таких платежів несе власник приміщень (...), для якого положення статуту та рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковими в силу закону" (Постанова Верховного Суду (у складі колегії суддів Касаційного господарського суду) від 02 вересня 2020 року в справі № 906/884/19).

Окрім того, додатки, які були додані Відповідачем до Відзиву, а саме квитанції, видані Луцьким міським обчислювальним центром про те, що заборгованість існує за ПП «Візор», не відповідають дійсності.

На підтвердження цієї обставини, позивач долучив до матеріалів справи дублікат квитанції №1 від 18.05.2021 з Луцького МОЦ щодо заборгованості саме Відповідача ПП «Візор-21» станом на квітень 2021 року (а.с.45).

Доводи позивача, що від Відповідачу надсилалася вимога про сплату заборгованості, та повторне попередження від 01.03.2021, в яких Відповідача було повідомлено про необхідність погашення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, в тому числі внесків до ремонтного фонду, не є належними доказами, оскільки були вручені співвласнику нежитлового приміщення ПП «Візор», а не відповідачу ПП «Візор-21».

Як свідчить наданий представниками позивача розрахунок, який було перевірено в ході розгляду справи, заборгованість відповідача по внесках до Ремонтного фонду, за утримання будинку Приватного підприємства «Візор-21» за період з березня 2020 по лютий 2021 (включно) становить - 6379,20 грн., а також заборгованість за сплату внесків до Ремонтного фонду, яка станом на 31.01.2021 становить - 2658,00 грн. та підлягають до задоволення.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Подаючи позов до суду, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Позивач у справі оплату послуг адвоката підтвердив договором про надання правничої допомоги від 02.04.2021, платіжним дорученням №49 від 06.04.2021, детальним описом витрат на правову допомогу по справі від 06.04.2021 (а.с.9-14).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Із дослідженого договору про надання правової допомоги від 02.04.2021, вбачається, що сторони узгодили, за Договором Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати наступні правничі (адвокатські) послуги для Клієнта:

1.1. Консультації з юридичних питань -1год.;

1.2. Підготовка, збір та аналіз доказів, ознайомлення з матеріалами справи - 1 год;

1.3. Підготовка та подача до суду позовної заяви про стягнення з ПП «Візор-21» заборгованості по сплаті внесків за утримання будинку за адресою: 43000, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Потебні, будинок 50 - 4 год.

1.4. Представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції - 1 год.

Перелік послуг, що надаються згідно умов даного договору є вичерпним. Збільшення об`єму робіт за рахунок надання юридичних (адвокатських) послуг, не передбачених переліком встановленим п.1. даного договору, здійснюється на підставі окремої додаткової угоди до даного договору.

Згідно із детальним описом витрат на правову допомогу, виконаних адвокатом в рамках представництва інтересів клієнта як позивача в суді першої інстанції у господарській справі №903/265/21 було надано наступні послуги:

1. Консультації з правових питань - 1 год;

2. Ознайомлення з матеріалами справи та їх аналіз - 1 год;

3. Підготовка та подача позовної заяви до Господарського суду Волинської області про стягнення заборгованості - 4 год;

5. Представництво інтересів Клієнта в суді - 1 год.

Вартість однієї години роботи адвоката становить - 500 грн

Загальна вартість наданих послуг адвокатом - 3500,00 грн.

Як вбачається з платіжного доручення №49 від 06.04.2021 позивач перерахував адвокату Деркачу Д.В. 3500,00 грн. згідно договору від 02.04.2021.

Разом з тим, враховуючи, що представництво інтересів клієнта в суді забезпечено не було, оскільки розгляд у справі здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то сума 500 грн. до задоволення не підлягає.

Враховуючи вказане, позивачем згідно з вимогами ст. 74 ГПК України було доведено надання йому адвокатом вказаних послуг у суді.

Суд, при вирішенні розміру судових витрат переглянув калькуляцію часу, який був витрачений адвокатом, оцінив співмірність та розумність ціни його послуг, врахував складність справи.

Приймаючи до уваги наведене вище, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає підставним та обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Візор-21» (вулиця Потебні, 50, місто Луцьк, Волинська область, 43000, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Потебня» (вулиця Потебні, 50, місто Луцьк, Волинська область, 43003, ) 9037,20 грн. заборгованості (дев`ять тисяч тридцять сім гривень двадцять копійок), в т.ч.: 6379,20 грн. заборгованість по сплаті внесків за утримання будинку, 2658,00 грн. заборгованість за сплату внесків до Ремонтного фонду, а також 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) витрат по сплаті судового збору та 3000,00 грн. (три тисячі гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя І. О. Гарбар