ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2021 р. Справа№ 925/897/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання: Нікітенко А.В.

за участю представників сторін: згідно із протоколом судового засіданні від 10.06.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 (повний текст ухвали підписано 25.02.2021)

у справі № 925/897/18 (суддя Спаських Н.М.)

за заявою Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" про заміну сторони виконавчого провадження у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства

"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"

треті особи Смілянська міська рада,

КП "Смілакомунтеплоенерго"

про стягнення 12083124,51грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 у справі № 925/897/18 заяву Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" від 29.01.2021 № 175 про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено, здійснено заміну боржника Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" (ідентифікаційний код 33648312, Черкаська область, м. Сміла, вул. В. Чорновола, 72-А) на первісного боржника відповідача у справі - товариство з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (ідентифікаційний код 36779078, м. Сміла, Черкаська область) як сторони виконавчого провадження.

Ухвала мотивована тим, що оскільки в даний час чинною постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 у справі № 925/553/20 визнано недійсним договір № 14/3524/18 про переведення боргу від 26.12.2018 і лише він був підставою для попередньої заміни первісного боржника у справі на КП "Смілакомунтеплоенерго", то слід вважати, що правовідносини сторін у справі змінилися і переведення боргу на КП "Смілакомунтеплоенерго" втратило чинність.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з винесеною ухвалою місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 у справі № 925/897/18 та ухвалити постанову, якою відмовити Комунальному підприємству "Смілакомунтеплоенерго" у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що під час розгляду справи стягувач наголошував на неможливості заміни сторони виконавчого провадження з огляду на ту обставину, що КП "Смілакомунтеплоенерго" на даний момент є володільцем ЦМК з виготовлення теплової енергії у м. Сміла, відповідно в силу ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" виступає правонаступником зобов`язань ТОВ "Сміла Енергоінвест", однак, судом першої інстанції вказана обставина на оцінена.

На думку скаржника, судом першої інстанції, всупереч ст. 86 ГПК України не надано оцінки доводам позивача щодо застосування до даних правовідносин ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання".

Скаржник вважає, що укладаючи договір про надання місцевої гарантії від 26.12.2018 № 182/4/1730-МГ, з урахуванням свободи договору, орган місцевого самоврядування погодився з обсягом прав та обов`язків, пов`язаних з правонаступництвом, що вказує на безумовність застосування ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання".

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, КП "Смілакомунтеплоенерго", подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про те, що оскільки правочин, на підставі якого переведено борг визнано недійсним в судовому порядку, КП "Смілакомунтеплоенерго" з цих підстав звернулось до Господарського суду Черкаської області з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Покладення згідно із ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" обов`язку суб`єкта господарювання приватної форми власності на орган місцевого самоврядування (у тому числі через створювані ним комунальні підприємства) сплатити боргові зобов`язання (у тому числі і похідні зобов`язання у вигляді відповідальності за неналежне виконання основного зобов`язання) без передачі кореспондуючого цьому борговому зобов`язанню права вимоги до споживачів теплової енергії призводить до поліпшення майнового стану (збагачення) попереднього користування за рахунок нового. Оскільки правочин, на підставі якого на КП "Смілакомунтеплоенерго" було переведено боргові зобов`язання ТОВ "Сміла Енергоінвест" перед НАК "Нафтогаз України", визнано недійсним в судовому порядку, рішення суду з цього приводу набрало законної сили, а тому за вимогами ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ГПК України таке судове рішення є обов`язковим до виконання. Тобто в даному випадку презумпція правомірності правочину - договору № 14/3524/18 про переведення боргу між НАК "Нафтогаз України", ТОВ "Сміла Енергоінвест" та КП "Смілакомунтеплоенерго" від 26.12.2018 - спростована, а отже жодних обов`язків, що виникли внаслідок укладення такого договору для КП "Смілакомунтеплоенерго" не виникає. В даному випадку, належним чином з`ясувавши всі обставини справи якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, дослідивши надані сторонами докази та врахувавши висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 18.04.2018 у справі № 910/5105/18, Господарський суд Черкаської області дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування до даних правовідносин положень ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про теплопостачання", тому обґрунтовано замінив боржника у справі на первісного боржника.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" та Смілянської міської ради відзивів на апеляційну скаргу учасниками справи надано не було, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі № 925/897/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 апеляційну скаргу залишено без руху та надано Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" десятиденний строк для усунення недоліків.

22.03.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про усунення недоліків.

05.04.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у встановлені ГПК України строки.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Владимиренко С.В. на лікарняному більше чотирнадцяти днів, враховуючи приписи Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 925/897/18.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 925/897/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із перебуванням судді Суліма В.В. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 925/897/18.

Витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 925/897/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя -Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

30.04.2021 суддею Майданевичем А.Г., заявлено самовідвід від розгляду справи № 925/897/18 з метою недопущення сумнівів в неупередженості, які можуть виникнути в зв`язку з тим, що близький родич судді з 02.01.2020 працює в Акціонерному товаристві "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 заяву про самовідвід судді Майданевича А.Г. від розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 у справі № 925/897/18 задоволено, справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 925/897/18 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М,, судді: Коротун О.М., Ткаченко Б.О.

Враховуючи, що скаржник усунув недоліки у встановлений ухвалою від 19.03.2021 строк, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відкриття провадження у даній справі.

В тексті апеляційної скарги скаржник просить поновити йому пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги. Клопотання мотивоване тим, що оскаржувану ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 отримано скаржником лише 01.03.2021, що підтверджується поштовим штрих-кодом 923.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 у справі № 925/897/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 у справі № 925/897/18. Призначено справу № 925/897/18 до розгляду у судовому засіданні 10.06.2021.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 925/897/18 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників у судове засідання

Представники сторін у судове засідання, призначене на 10.06.2021, не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Заявлено позов про стягнення з відповідача 12 083 124,51 грн., з яких 7 410 331,38 грн. основна заборгованість за газ, 1 921 938,54 грн. пені, 495 671,27 грн. як 3% річних та 2 255 183, 32 грн. інфляційних втрат на підставі договору № 2155/16-БО-36 постачання природного газу від 15.12.2015, укладеного між сторонами у справі.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18.12.2018 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (ідентифікаційний код 36779078, вул. Свердлова, 94, м. Сміла, Черкаська область) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 20077720, вул. Б. Хмельницького, 6 м. Київ) - 7 410 331,38 грн. основного боргу за газ, 1 921 938,54 грн. пені, 495 671,27 грн. як 3% річних, 2 255 183, 32 грн. інфляційних втрат на підставі договору № 2155/16-БО-36 постачання природного газу від 15.12.2015 та 181 246,87 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

На виконання судового рішення видано наказ від 18.01.2019.

Ухвалою від 07.06.2019 замінено відповідача у справі ТОВ "Сміла Енергоінвест" на його правонаступника за договірним зобов`язанням - на Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" за умовами договору № 14/3524/18 про переведення боргу від 26.12.2018 щодо переведення 7 410 331,38 грн. основного боргу за газ, 1 921 938,54 грн. пені, 495 671,27 грн. як 3% річних, 2 255 183, 32 грн. інфляційних втрат на підставі договору № 2155/16-БО-36 постачання природного газу від 15.12.2015 (за виключенням стягнутого судовим рішенням від 18.12.2018 у справі судового збору в розмірі 181 246,87 грн.).

08.02.2021 Господарським судом Черкаської області зареєстровано заяву комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ст. 334 ГПК України. Заявник просить здійснити поворотну заміну боржника у виконавчому провадженні з КП "Смілакомунтеплоенерго" на первісного відповідача-боржника ТОВ "Сміла Енергоінвест", оскільки постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 у справі № 925/553/20 договір про переведення боргу № 14/3524/18 від 26.12.2018 визнано недійсним.

16.02.2021 електронною поштою від позивача, акціонерного товариства "Нафтогаз України" надійшло заперечення на заяву про заміну сторони виконавчого провадження в якій просить суд відмовити комунальному підприємству "Смілатеплокомуненерго" у задоволенні заяви про заміну сторони, у зв`язку із тим, що:

- укладаючи договір про надання місцевої гарантії від 26.12.2018 № 182/4/1730-МГ, з урахуванням свободи договору, орган місцевого самоврядування погодився з обсягом прав та обов`язків, пов`язаних з правонаступництвом, що вказує на безумовність застосування ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання";

- боржником та Смілянською міською радою юридично значимих дій, що свідчать про визнання та схвалення оскаржуваного договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За приписами частин 1 та 2 статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку, для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Стаття 334 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору переведення боргу за №14/3524/18 від 26.12.2018 ухвалою від 07.06.2019 замінено відповідача у справі ТОВ "Сміла Енергоінвест" на його правонаступника за договірним зобов`язанням - на Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго".

Однак, як вбачається із постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 у справі № 925/553/20 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2020 у справі № 925/553/20 задоволено. Рішення Господарського суду Черкаської області від 10 вересня 2020 року у справі №925/553/20 скасовано та прийнято нове рішення:

"1) Визнано недійсним договір № 14/3524/18 від 26.12.2018 про переведення боргу, укладений між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", Товариством з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" та Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго".

2) Стягнуто з Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Соборна, 94, ) на користь Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72а, ) по 1051(одній тисячі п`ятдесят одній) грн. 00 коп. судових витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом."

3. Стягнуто з Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Соборна, 94, ) на користь Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72а, ) по 1576 (одній тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 50 коп. судових витрат, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Статтею 284 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином обставини, встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 у справі № 925/553/20, щодо недійсності договору № 14/3524/18 від 26.12.2018 про переведення боргу є преюдиційними та не підлягають повторному доведенню у справі № 925/897/18.

Враховуючи зазначене, КП "Смілакомунтеплоенерго" не є належним боржником за рішенням суду у даній справі та, відповідно, не може сплачувати кошти згідно правочину, який визнано судом недійсним, і підлягає заміні на належного (первісного) боржника - ТОВ "Сміла Енергоінвест".

Посилання скаржника на неможливість заміни КП "Смілакомунтеплоенерго" на ТОВ "Сміла Енергоінвест", оскільки КП "Смілакомунтеплоенерго" на даний момент є володільцем майнового комплексу з виготовлення теплової енергії у м. Сміла, а тому в силу вимог частини 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" виступає правонаступником зобов`язань ТОВ "Сміла Енергоінвест", судом відхиляються, враховуючи наступне.

Згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також слід зазначити про те, що постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 910/5105/18 залишено в силі рішення судів попередніх інстанцій та визнано безпідставними вимоги стягувача (НАК "Нафтогаз України"). У вказаній постанові зазначено, що частиною 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання", якою обґрунтовано клопотання ПАТ "Київенерго" і ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про заміну сторони правонаступником, передбачено, що у разі якщо суб`єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб`єкт стає правонаступником за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Зі змісту зазначеної норми убачається особливий вид правонаступництва, однією з умов якого визначено надання у користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісного майнового комплексу (індивідуально визначеного майна) саме з вироблення теплової енергії.

Частина 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" визначає випадок правонаступництва за борговими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, який раніше використовував цілісний майновий комплекс із вироблення теплової енергії, новим суб`єктом господарювання, який одержав таке майно у користування.

У разі передачі комплексу з вироблення теплової енергії від одного користувача до іншого (за умови, що кінцевим власником користувачів є різні особи) відбувається перехід зобов`язань до нового суб`єкта, а тому і зміна особи кінцевого учасника (власника).

За таких обставин здійснення правонаступництва на підставі частини З статті 22 Закону України "Про теплопостачання" матиме наслідком покладення тягаря сплати боргів іншої особи - попереднього користувача цілісного майнового комплексу на нового користувача, який не може нести відповідальності за неефективне користування об`єктами теплопостачання конкретним суб`єктом господарювання - попереднім користувачем комплексу, який відповідно до статті 42 Господарського кодексу України здійснює господарську діяльність самостійно, ініціативно, систематично та на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Покладення згідно зі статтею 22 Закону України "Про теплопостачання" обов`язку суб`єкта господарювання приватної форми власності на орган місцевого самоврядування (у тому числі через створювані ним комунальні підприємства) сплатити боргові зобов`язання (у тому числі похідні зобов`язання у виді відповідальності за неналежне виконання основного зобов`язання) без передачі кореспондуючого цьому борговому зобов`язанню права вимоги до споживачів теплової енергії призводить до поліпшення майнового стану (збагачення) попереднього користувача за рахунок нового.

Отже, у разі здійснення правонаступництва на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" і заміни попереднього користувача цілісного майнового комплексу новим, кінцевими власниками яких є різні особи, на нового користувача та особу, яка здійснює управління таким суб`єктом, буде покладено надмірний тягар відповідальності за борги іншої особи.

Таким чином, посилання скаржника на положення частини 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали не приймаються судом до уваги.

Посилання скаржника на укладення договору про надання місцевої гарантії № 182/4/1730-МГ від 26.12.2018, є безпідставним, оскільки не мають відношення до правовідносин сторін даного спору.

З огляду на встановлені обставини, суд не вбачає порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Таким чином, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 у справі № 925/897/18 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 у справі № 925/897/18 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 у справі № 925/897/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021 у справі № 925/897/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4. Справу № 925/897/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 10.06.2021.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

О.М. Коротун