ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Справа № 902/1074/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Першко А.А.,

представники учасників справи:

позивач- не з`явився;

відповідач- Дробаха С.В.;

прокурор- Прищепа О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішення господарського суду Вінницької області від 24.03.2021, повний текст якого складено 05.04.2021, у справі №902/1074/20 (суддя Нешик О.С.)

за позовом Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах

держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області м.Вінниця

до Фермерського господарства «Дружба-Л»

с.Гопчиця Погребищенського р-ну Вінницької обл.

про стягнення 212 270 грн 24 коп. шкоди, спричиненої самовільним зайняттям земельної

ділянки,-

У листопаді 2020 перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури (надалі в тексті Прокурор) звернувся з позовом до господарського суду Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (надалі в тексті Управління) про стягнення з Фермерського господарства «Дружба-Л» (надалі в тексті Фер-мерське господарство) 212 270 грн 24 коп. шкоди, нарахованої за самовільне зайняття земельної ділянки історико-культурного призначення державної власності площею 27,3919 га, яка розташо-вана на території Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області за межами населеного пункту.(арк.справи 1-13).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 19.10.2020 у справі №903/572/20 у позові Прокурора відмовлено в повному обсязі. Рішення вмотивоване тим, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :020000086, площею 27,3919 га, яка розташована на території Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області за межами населеного пункту с.Гопчиця на момент розгляду справи до земель історико-культурного при-значення не належить, тому нарахування шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки «земель історико-культурного призначення» є безпідставним, тому в задоволенні позову відмовлено.(арк.справи 183-194).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Прокурор подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Він-ницької області від 19.10.2020 у даній справі та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов. (арк.справи 199-207).

Обґрунтовуючи скаргу Прокурор зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що об`єкт культурної спадщини було взято на державний облік відповідно до законодавства, яке діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини». Невнесення органами Держгеокадастру відомостей до Державного земельного кадастру не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки за Законом такий пра-вовий режим пов`язаний з фактом знаходження на ній пам`ятки археології поселення черня-хівської культури ІІІ-ІV століття, яка є пам`яткою археології і такий її правовий режим не встановлюється лише рішенням органу контролю. Таким чином, оскільки на спірній земельній ділянці знаходиться пам`ятка культурної спадщини місцевого значення, то така земельна ділянка в силу закону належить до земель історико-культурного призначення. Викладені обставини в їх сукупності свідчать, що при винесенні рішення про відмову у задоволені позовних вимог Проку-рора судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 24.03.2021 та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 відкрито апе-ляційне провадження у справі №902/1074/20.(арк.справи 222).

07.06.2021 на адресу суду надійшов відзив Відповідача, у якому він заперечує проти задо-волення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.(арк. справи 231-234).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 08.06.2021 Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представник Від-повідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду пер-шої інстанції без змін.

Позивач не забезпечив явку свого представника у призначене на 08.06.2021 судове засі-дання апеляційної інстанції, проте така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присутність представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши ма-теріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарсь-кий суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером : 020000086, площею 27,3919 га, яка розташована на території Гопчицької сільської ради Погреби-щенського району Вінницької області за межами населеного пункту с.Гопчиця.

За результатами проведення перевірки складено акт обстеження №0-2-0.441-426/90-19, з якого вбачається, що частина вищевказаної земельної ділянки використовується Фермерським гос-подарством «Дружба-Л» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за відсут-ності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчи-неного правочину щодо такої земельної ділянки.(арк.справи 37).

Старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охо-роною земель Цибко В.В. 18.06.2019 винесено припис №178/0142ПР/03/01-19 про усунення пору-шень, виявлених під час проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (конт-ролю) щодо додержання суб`єктом господарювання ФГ «Дружба-Л» вимог законодавства у сфері використання та охорони земель.(арк.справи 38).

Факт самовільного зайняття Відповідачем земельної ділянки, зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення №178/0068ПТ/04/01/-19 від 18.06.2019.(арк.справи 39).

Крім того, 18.06.2019 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Цибко В.В. винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі ст.ст. 33, 244, п.1 ст.247, 253, 276-278, 283, п.3 частини 1 та частини 2 статті 284 Кодексу про адміністративні правопорушення з посиланням на наяв-ність в діях голови ФГ «Дружба-Л» Лісового О.Ю. ознак кримінального правопорушення, відпові-дальність за яке передбачена ч.2 ст.197-1 Кримінального кодексу України.(арк.справи 40).

18.06.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області на підставі поста-нови КМУ №963 від 25.07.2007 «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподія-ної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та знесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеці-ального дозволу» здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зай-няття ФГ «Дружба-Л» земельної ділянки історико-культурного призначення площею 27,3919 га, яка становить 212 270 грн 24 коп.(арк.справи 41).

18.06.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області Лісовому О.Ю. голові ФГ «Дружба-Л» вручено повідомлення про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки з вимогою сплатити 212 270 грн 24 коп. в добровільному порядку в 15 денний термін з моменту отримання повідомлення.(арк.справи 42).

03.07.2019 Погребищенським ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000150 про кримінальне право-порушення, передбачене ч.2 ст.1971 Кримінального кодексу України за фактом самовільного зай-няття земельної ділянки історико-культурного призначення, що розташована за межами с.Гопчиця Погребищенського району Вінницької області.(арк.справи 43).

Крім того, матеріали справи містять:

- витяг з Державного земельного кадастру, в якому вказано, що земельна ділянка з кадастр-ровим номером :02:000:0086, віднесено до категорії земель сільськогосподарського призначення.(арк.справи 83).

- розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації №66 від 05.10.1995 «Про взяття під державну охорону пам`ятників археології, історії та мистецтва і визначення охоронних зон та зон регулювання навколо них», яким поселення черняхівської культури (с.Гопчиця) внесено до списку пам`ятників археології, історії та мистецтва, що підлягають занесенню до державних списків пам`ятників культури місцевого значення під номером « 28». Зазначену пам`ятку виявлено у 1994 році, її розмір - 1400x100 м і вона перебувала на утриманні КСП «Дружба».(арк.справи 112-115).

- викопіювання із чергового кадастрового плану Гопчицької сільської ради на земельній ділянці сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) з кадастровим номером :02:000:0086 площею 31,1125 га розташований об`єкт історико-культурного призначення.(арк.справи 118).

- паспорт об`єкта культурної спадщини, у якому зазначено, що вказаний об`єкт поселення черняхівської культури є пам`яткою археології місцевого значення III-V ст.н.е. До паспорту додано графічні матеріали: генеральний план з позначенням зон охорони та фото фіксацію загального вигляду станом на 2015 рік.(арк.справи 21-29).

- висновок Управління культури Вінницької обласної державної адміністрації від 18.10.2002 №1111/03-06 про наявність земель історико-культурного призначення на території Гопчицької сільської ради згідно якого вказані землі перебувають у державній власності та мають особливий режим використання.(арк.справи 116-117).

Оскільки в добровільному порядку Відповідач заподіяну шкоду в сумі 212 270 грн 24 коп. не відшкодував, а Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області з липня 2019 року належних заходів щодо стягнення заподіяної шкоди не вжило Прокурор звернувся з даним позо-вом до суду.

При цьому, на дотримання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» Прокурор у серпні 2020 року повідомив Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про намір звернутись до суду.(арк.справи 32, 52).

Як зазначалось вище, рішенням від 24.03.2021 у справі №902/1074/20 господарський суд Вінницької області відмовив у задоволенні позову.(арк.справи 183-194).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга Прокурора обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Предметом даного спору стягнення заподіяної державі шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки.

У випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються від-повідно до статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, статей 156, 211, 212 Земельного кодексу України у повному обсязі особами, що її заподіяли.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) встановлено, що цивільні права і обов`язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також внаслідок завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. (ст.16 ЦК України). Згідно із п.8 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України (надалі в тек-сті ГК України), якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування шкоди.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст.22 ЦК України і проводить-ся як у договірних зобов`язаннях (ст.611 ЦК України), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл.82 ЦК України), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбаче-них законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст.1166 ЦК Украї-ни, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фі-зичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її ви-ни.

Відшкодування шкоди, заподіяною порушенням природоохоронного законодавства, за сво-єю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідаль-ністю. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`я-зання.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

З огляду на наведене предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Винне діяння це усвідомлений, вольовий вчинок, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважаєть-ся поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового бла-га (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язко-вою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 211 Земельного кодексу України (надалі в тексті ЗК України) передбачено, що за самовільне зайняття земельної ділянки громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністра-тивну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

За приписами ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право пос-тійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстр-рації цих прав. Порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, передбачений статтею 124 цього ж Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній влас-ності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місце-вого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.(ч.1 ст.124 ЗК України)

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані в статті 126 ЗК України, зокрема, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Нормами статей 152, 156 ЗК України закріплено, що: власник земельної ділянки або земле-користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» унормовано, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які від-повідно до закону є правомірними.

Матеріалами справи стверджено та не спростовано Відповідачем, що ФГ «Дружба-Л» вико-ристовувало земельну ділянку з кадастровим номером :020000086, площею 27,3919 га, яка розташована на території Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області за межами населеного пункту с.Гопчиця для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, що вбачається з акта обсте-ження №0-2-0.441-426/90-19.(арк.справи 37).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що усвідомлюючи свої дії Відповідач непра-вомірно використовував спірну земельну ділянку без жодних правовстановлюючих документів.

Вказане свідчить про наявність як вини Відповідача, так і протиправної поведінки.

Шкода та її розмір, який є предметом даного позову, підлягає доведенню, оскільки є оціночним поняттям та підлягає доказуванню у межах розгляду даної справи.

Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок визначений постановою Кабінету міністрів України «Про затвердження Методики визна-чення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та знесення ґрунтового покриву (родючо-го шару ґрунту) без спеціального дозволу» №963 від 25.07.2007 (далі Методика).

Так, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визнача-ється для всіх категорій земель та для земель житлової та громадської забудови за встановленими формулами, закріпленими у п.4 Методики. При цьому, складові формул для визначення розміру шкоди для земель житлової та громадської забудови та інших категорій земель є різними в залежності від категорії земель за цільовим призначенням.

Відповідно до п.4 Методики розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земель для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови), визначається за такою формулою:

Шс = Пс x Нп x Кф x Кі, де

Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень;

Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів;

Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3;

Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4;

Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визна-чається відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.05.2000 №738.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що розмір шкоди розрахований за формулою, визначеною для всіх категорій земель (крім земель житлової та гро-мадської забудови). Для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, були визначені наступні показники: земель за основним цільовим призначенням (графа 3 розрахунку) землі історико-культурного призначення; форма власності державна.

Зауваживши, що земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0086 відне-сено до категорії земель сільськогосподарського призначення, суд першої інстанції дійшов виснов-ку, що оскільки чинним законодавством передбачено дві різні формули щодо розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки і при визначенні розміру такої шкоди слід враховувати категорію земель самовільно зайнятої земельної ділянки посилання на самовільне заняття земель історико-культурного призначення є безпідставним, що зумовило відмову в задово-ленні позову.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції необґрутованим з огляду на наступне.

Згідно ст.54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами. Як вбачається з преамбули Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спад-щини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини в суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього й майбутніх поколінь регулю-ються Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Зазначеним Законом визначено термін пам`ятки культурної спадщини, а саме: це об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що дія-ло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єк-та культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (абзац 6 ст. 1).

Пунктом 3 Розділу X «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії га культури відповідно до Закону Української PCP «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до вказаного Закону.

Згідно ст.53 ЗК України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

Відповідно до ч.2 ст.14 та ст.37 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкт культурної спадщини, в т.ч. і щойно виявлений, до вирішення питання про його занесення до Дер-жавного реєстру нерухомих пам`яток України, підлягає охороні відповідно до вимог цього закону.

Відповідно до п.2 розділу І Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України 11.08.2013 №158, об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом це об`єкт культурної спадщини, який набув статус пам`ятки відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, в тому числі відповідно до законодавства Союзу PCP і Української PCP.

Згідно ст.7 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про охорону і вико-ристання пам`яток історії та культури» №3600-ІХ від 13.07.1978 державне управління в галузі охорони і використання пам`яток історії та культури здійснюється Радою Міністрів СРСР, Радою Міністрів Української PCP, виконавчими комітетами обласних, районний, міських, районних у містах, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також спеціально уповноваженими на те державними органами охорони пам`яток відповідно до законодавства Союзу PCP і Української PCP. Спеціально уповноваженими державними органами охорони пам`яток історії та культури в Українській PCP є Міністерство культури Української PCP, державний комітет Ради Міністрів Української PCP у справах будівництва, Головне архівне управління при Раді Міністрів Україн-ської PCP та їх органи на місцях, а також інші державні органи, до компетенції яких законодавством Союзу PCP і Української PCP віднесено здійснення зазначених функцій.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до приписів вищезазначеного Закону розпо-рядженням Вінницької обласної державної адміністрації №66 від 05.10.1995 «Про взяття під дер-жавну охорону пам`ятників археології, історії та мистецтва і визначення охоронних зон та зон регулювання навколо них» поселення черняхівської культури (с.Гопчиця) внесено до списку пам-ятників археології, історії та мистецтва, що підлягають занесенню до державних списків пам`ят-ників культури місцевого значення під номером « 28». Зазначену пам`ятку виявлено у 1994 році, її розмір - 1400x100 м і вона перебувала на утриманні КСП «Дружба».

Таким чином, вищезазначений об`єкт культурної спадщини було взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону куль-турної спадщини».

Також відповідно до викопіювання із чергового кадастрової плану Гопчицької сільської ради на земельній ділянці сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) з кадастровим номером :02:000:0086 площею 31,1125 га розташований об`єкт історико-культурного призначення.

Окрім того, про належність вказаної ділянки до земель історико-культурного призначення свідчить і наявність паспорту об`єкта культурної спадщини. У паспорті зазначено, що вказаний Об`єкт-поселення черняхівської культури є пам`яткою археології місцевого значення III-V ст.н.е. Також до паспорту додано графічні матеріали (генеральний план з позначенням зон охорони) та фото фіксація (фото загального вигляду станом на 2015 рік).

За статтею 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини», державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет міністрів України, спеціально упов-новажені органи культурної спадщини, до яких належать: центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, орган охорони культурної спадщини Ради міністрів Авто-номної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севасто-польської міських, районних державних адміністрацій, органи охорони культурної спадщини місцевого самоврядування.

Відповідно до Положення про Управління культури і мистецтв Вінницької обласної держав-ної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Вінницької обласної державної адмі-ністрації №456 від 05.08.2015 основними завданнями Управління є сприяння збереженню куль-турної спадщини; охорона культурної спадщини; визначення меж територій пам`яток культурної спадщини місцевого значення та затвердження їх зони охорони; встановлення режиму викорис-тання пам`яток культурної спадщини місцевого значення, їх територій, зон охорони. Згідно інфор-мації Управління культури і мистецтв Вінницької обласної адміністрації від 04.02.2020 №572/02-25 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0086, що знаходиться на тери-торії Гопчицької сільської ради Погребищенського району, розташована пам`ятка археології Поселення черняхівської культури місцевого значення ІІІ-ІV ст.н.е.

Вищезазначена пам`ятка археології міститься у переліку пам`яток археології Вінницької області, що оприлюднений на офіційному сайті Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації.

Таким чином, матеріалами справи cтверджується факт існування об`єкта культурної спад-щини поселення черняхівської культури пам`ятки археології місцевого значення ІІІ-ІV ст.н.е., який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0086.

Вказане підтверджується розпорядженням голови Вінницької обласної державної адмініст-рації №66 від 05.10.1995, паспортом об`єкта від 2015 року і позначенням пам`ятки археології у землевпорядній документації кадастровому плані Гопчицької сільської ради.

Крім того, відповідно до п.3 IX розділу «Особливості включення до Реєстру об`єктів куль-турної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом» Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Мініс-терства культури України від 11.08.2013 №158, навіть у разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом його включення до Реєстру здійснюється без облікової доку-ментації.

Пунктом 4 цього ж розділу передбачено, що рішення про занесення об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чин-ності Законом, до Реєстру має містити: найменування; вид, тип, категорію; дату утворення; місцезнаходження; охоронний номер.

Передбачені відомості про пам`ятку визначаються в рішенні на підставі облікової документ-тації, а у разі її відсутності на підставі рішення про взяття на державний облік такого об`єкта відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом.

У Списку пам`ятників археології, історії та мистецтва, що підлягають занесенню до дер-жавних списків пам`ятників культури місцевого значення, що є додатком до розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 05.10.1995 №66 «Про взяття під державну охорону пам`ятників археології, історії та мистецтва і визначення охоронних зон та зон регулювання навколо них», об`єкт культурної спадщини поселення черняхівської культури є пам`яткою архео-логії місцевого значення ІІІ-ІV ст.н.е. зазначено під номером 28, вказано його місцезнаходження (с.Гопчиця, Гопчицька сільська рада, південно-західна окраїна), назва (поселення черняхівської культури), дату відкриття (1994 рік).

Європейська конвенція про охорону археологічної спадщини від 16 січня 1992 року, рати-фікована Україною 27 серпня 2004 року, наголошує, що археологічна спадщина є головним елемен-том пізнання історії людства та справжнім свідком стародавньої історії. Археологічна спадщина включає споруди, архітектурні ансамблі, розбудовані та облаштовані ділянки території, рухомі об`єкти, інші пам`ятки, а також їхній контекст, незалежно від місця розташування на суходолі або під водою.

Аналогічні висновки щодо віднесення ділянок до земель історико-культурного призначення викладені у постановах Верховного Суду від 23.09.2020 у справі №734/535/15-ц та від 02.12.2020 у справі № 737/519/15-ц.

Згідно ч.1 ст.34 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розта-шовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоро-нювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

Отже, умовою належності земельної ділянки до даної категорії земель є розташування на ній об`єктів, визначених статями 53, 54 ЗК України, ст.34 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»: об`єкт культурної спадщини визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етноло-гічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; пам`ятка культурної спадщини об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; історичний ареал населеного місця частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.

Зважаючи на імперативність правової норми, передбаченої у ч.1 ст.34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», земельна ділянка належить до земель історико-культурного при-значення за фактом знаходження на ній пам`ятки археології поселення черняхівської культури ІІІ-ІV століття, яка є пам`яткою архітектури.

Невнесення органами Держгеокадастру відомостей до Державного земельного кадастру не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки за законом такий правовий режим пов`язаний з фактом знаход-ження на ній пам`ятки археології поселення черняхівської культури ІІІ-ІV століття, яка є пам-яткою археології, а не рішенням органу контролю. Таким чином, оскільки на спірній земельній ділянці знаходиться пам`ятка культурної спадщини місцевого значення, то така земельна ділянка в силу закону належить до земель історико-культурного призначення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №813/4701/16.

При цьому, земельна ділянка історико-культурного призначення стане такою не з моменту внесення відомостей про неї до Державного земельного кадастру, а є такою з моменту її визнання у 1995 році.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0086 належить до земель історико-культурного призначення, а тому розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття ФГ «Дружба-Л» земельної ділянки історико-культурного призначення площею 27,3919 га, в сумі 212 270 грн 24 коп. здійснений 18.06.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області на підставі постанови КМУ №963 від 25.07.2007 «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призна-ченням, зняття та знесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» з урахуванням приписів чинного законодавства та відповідної категорії земель.(арк.справи 41).

Колегія суддів звертає увагу, що альтернативного розрахунку розміру збитків Відповідач не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що звертаючись із позовом Проку-рор правомірно визначив факт заподіяння шкоди та її розмір в сумі 212 270 грн 24 коп.

Причинний зв`язок полягає у тому, що внаслідок протиправної винної поведінки Фермер-ського господарства, яка полягає у самовільному (без жодних правових підстав) зайнятті земельної ділянки з кадастровим номером :020000086, площею 27,3919 га, яка розташована на території Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області за межами населеного пункту с.Гопчиця державі завдано збитків в сумі 212 270 грн 24 коп.

Вбачається, що вирішуючи даний спір, господарський суд першої інстанції залишив зазна-чені обставини поза увагою, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист і призвело до прийняття необґрунтованого рішення, що зумовлює його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України че-рез неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невід повід-ності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Крім того, на підставі статті 129 ГПК України, у зв`язку з задоволенням позову і апеляцій-ної скарги з ФГ «Дружба-Л» на користь Вінницької обласної прокуратури належить стягнути 3 184 грн 05 коп. витрат зі сплати судового збору та 4 776 грн 08 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.34, 86, 126, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284, 287 Господарського про-цесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішення господарського суду Вінницької області від 24.03.2021 у справі №902/1074/20 задово-лити.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 24.03.2021 у справі №902/1074/20 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

3. Стягнути з Фермерського господарства «Дружба-Л» (Україна, 22216, Вінницька обл., Погребищенський р-н, село Гопчиця, ідентифікаційний код юридичної особи 03731260) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (Україна, 21027, Вінницька обл., місто Вінниця, вул.Келецька, будинок 63, ідентифікаційний код юри-дичної особи 39767547) 212 270 грн 24 коп. шкоди, спричиненої самовільним зайняттям земельної ділянки.

4. Стягнути з Фермерського господарства «Дружба-Л» (Україна, 22216, Вінницька обл., Погребищенський р-н, село Гопчиця, ідентифікаційний код юридичної особи 03731260) на користь Вінницької обласної прокуратури (Україна, 21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вул. Монастирська, будинок 33, ідентифікаційний код юридичної особи 02909909) 3 184 грн 05 коп. витрат зі сплати судового збору та 4 776 грн 08 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідного наказу.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

7. Матеріали справи №902/1074/20 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.