ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.06.2021 справа № 908/1642/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Левкут В.В., розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, 100)

про відшкодування моральної (немайнової) шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою № б/н від 03.06.2021 з позовом про стягнення з комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області моральної (немайнової) шкоди в розмірі 28000,00 грн. у зв`язку з намаганням ошукати кооператив на 26026,18 грн. що призвело до недовіри, моральних страждань, фізичних, фінансових затрат, приниження ділової репутації. Заявник зазначив, що можливе максимальне відшкодування в сумі 49000,00 грн. - на розсуд суду.

Позовну заяву зареєстровано в автоматизованій системі 07.06.2021 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1642/21 та здійснено автоматизований розподіл справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 справу № 908/1642/21 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Дослідивши подану позовну заяву суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини). При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб`єктним складом.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно із п. 1, 13, 15 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Таким чином, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Тобто, до юрисдикції господарського суду не віднесені спори, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З даною позовною заявою звернулась фізична особа ОСОБА_1 . Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд стягнути з КП «Водоканал» Мелітопольської міської ради моральної (немайнової) шкоди в розмірі 28000,00 грн., можливе максимальне стягнення 49000,00 грн. на розсуд суду. В обґрунтування звернення до суду за захистом своїх прав позивач посилається на те, що КП «Водоканал» Мелітопольської міської ради 02.03.2021 подано заяву по видачу наказу про стягнення з боржника ЖБК ЖСК-24 «Моторостроитель» 26026,18 грн. боргу, за якою прийнято ухвалу від 12.03.2021 у справі № 908/580/21 (відмову у видачі наказу). Згідно платіжного доручення № 328 від 25.02.2021 заборгованість сплачена в сумі 16126,18 грн., залишок боргу складав 9900,00 грн. За доводами заявника, намагання з боку відповідача ошукати кооператив на 26026,18 грн. призвело до недовіри, моральних страждань, фізичних, фінансових затрат, приниження ділової репутації позивача, як голови правління ЖБК ЖСК-24 «Моторостроитель». ОСОБА_1 просить відшкодувати шкоду саме фізичній особі голові правління, яка захищає інтереси юридичної особи в суді, так як юридичній особі не притаманні душевні страждання.

З матеріалів позовної заяви не вбачається, що даний спір виник з корпоративних відносин. Заявлена в позові вимога не є похідною від спору щодо корпоративних прав.

Отже, оскільки позов подано ОСОБА_1 , як фізичною особою, а даний спір не є таким, що виник з відносин, де фізична особа, яка не є підприємцем, може бути стороною в господарському суді, то наведене виключає можливість розгляду даної справи господарським судом.

Відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З огляду на те, що спірні правовідносини не пов`язані з корпоративними правами, зазначений спір має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, суд відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Також суд звертає увагу заявника на необхідність дотримання при зверненні до суду загальних вимог щодо оформлення позовної заяви, зокрема, визначення повного найменування сторін (позовна заява не повинна містити абревіатур у назві) та надання відповідних доказів, зокрема, належних доказів направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу (з описом вкладення у цінний лист) тощо.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, тому повернення судового збору без відповідного клопотання сторони не допускається.

На виконання приписів ч. 6 ст. 175 ГПК України суд роз`яснює, що у такому суб`єктному складі та за такими вимогами спір між сторонами підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20, п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за позовом до комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 28000,00 грн.

2. Позовні матеріали повернути заявнику.

Додаток (тільки заявнику): позовна заява № б/н від 03.06.2021 з додатками на 21арк. (в т.ч. оригінали: виписка з протоколу № 1 Загальних зборів членів кооперативу від 14.01.20121, опис вкладення від 03.06.2021 на адресу Господарського суду Запорізької області. .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 11.06.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Левкут