ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"08" червня 2021 р. Справа № 911/3457/20
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Автосоюз
до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія Техімпекс
про стягнення 5 561,01 гривень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Автосоюз (далі ТОВ Автосоюз/позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія Техімпекс (далі ТОВ Науково-виробнича компанія Техімпекс/відповідач) про стягнення 23 414,79 гривень, з яких: 17 853,78 грн основного боргу, 204,88 грн пені та 5 356,13 грн штрафу.
Вказані вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання зі сплати вартості отриманих за договором про сервісно-технічне обслуговування №451 від 12.12.2017 послуг у розмірі 17 853,78 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.12.2020 у справі №911/3457/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Автосоюз залишено без руху, виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.
21.12.2020 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення, відповідно до змісту яких позивач у встановлений судом строк надав пояснення з доказами стосовно заявленого позову та виявлених судом недоліків.
Водночас відповідно до змісту поданих пояснень позивач зазначив, що після звернення його до суду із відповідним позовом відповідачем сплачено 17 853,78 грн основного боргу, у зв`язку з чим позивач до пояснень долучив заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 204,88 грн пені та 5 356,13 грн штрафу.
Також позивач вказав, що він додатково поніс судові витрати у вигляді сплати вартості довідки з банку, отриманої з метою виконання вимог суду згідно ухвали Господарського суду Київської області від 07.12.2020 у справі №911/3457/20, а тому загальна сума судових витрат, які позивач заявив до стягнення з відповідача, складає 2 602,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.12.2020 у справі №911/3457/20 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Автосоюз до розгляду з урахування зменшення позовних вимог, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, встановлено сторонам строки, зокрема відповідачу для подання відзиву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 24.01.2021.
Згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення про відкриття провадження у справі та відповідні процесуальні права і обов`язки, строки для їх реалізації і виконання, сторони були повідомлені належним чином.
Однак, у встановлений судом строк відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд
12.12.2017 між ТОВ Автосоюз як виконавцем та ТОВНауково-виробнича компанія Техімпекс як замовником укладено договір про сервісно-технічне обслуговування №451 (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується виконувати комплекс робіт (далі за текстом роботи) по сервісно-технічному обслуговуванню і ремонту автомобілів замовника, а замовник зобов`язується приймати і своєчасно сплачувати роботи на умовах, визначених у даному договорі.
Згідно пп. 4.3., 10.7. та 10.8. договору замовник сплачує 100% вартості робіт, визначених в акті виконаних робіт, протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту виконаних робіт.
Цей договір набуває вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє в частині прийняття виконавцем заявок на виконання робіт до 31.12.2018, а в інших випадках до повного виконання зобов`язань за цим договором.
Дія договору продовжується на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила про намір розірвати цей договір не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку його дії.
Копія вказаного вище договору наявна в матеріалах справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на належне виконання власних договірних обов`язків та надання відповідачу послуг вартістю 17 853,78 грн за скріпленим підписами і печатками сторін актом виконаних робіт №W304295/121064718 від 15.10.2020 (далі акт виконаних робіт), копія якого наявна в матеріалах справи.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ Автосоюз зазначило про порушення відповідачем зобов`язання зі сплати вартості отриманих за договором послуг.
Так, позивач зазначив, що після подання відповідного позову, 02.12.2020 відповідач сплатив борг у розмірі 17 853,78 грн, в підтвердження чого надано довідку АТ «Прокредит банк» №1-2/20/6570 від 16.12.2020.
Отже, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором позивач просить суд стягнути з відповідача:
- 204,88 грн пені, нарахованої за період з 22.10.2020 по 25.11.2020 на 17 853,78 грн боргу;
- 5 356,13 грн 30% штрафу, нарахованого на 17 853,78 грн боргу.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов таких висновків.
Приписами ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно приписів ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання.
З огляду наведеного суд дійшов висновку, що підписання відповідачем договору без будь-яких зауважень чи заперечень щодо його умов та, надалі, підписання сторонами акта виконаних робіт свідчить про належне виконання позивачем своїх договірних зобов`язань та отримання відповідачем відповідних робіт, що породжує для останнього обов`язок по оплаті вартості таких робіт у повному обсязі 17 853,78 грн боргу, у передбачений договором строк, а саме до 20.10.2020.
Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Однак, як слідує з наявної в матеріалах справи довідки АТ «Прокредит банк» №1-2/20/6570 від 16.12.2020, відповідачем сплачено позивачу 17 853,78 грн 02.12.2020, тобто з порушенням встановлених договором строків.
Приписами ст. ст. 610, 611 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до приписів ст. ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.
При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Пунктом 7.2. договору передбачено, що у випадку порушення замовником зобов`язань щодо строку оплати робіт по договору, він зобов`язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. У разі прострочення оплати робіт за цим договором понад 15 календарних днів, замовник додатково сплачує штраф на користь виконавця в розмірі 30% від суми прострочення.
За таких обставин, оскільки відповідач порушив передбачений договором строк оплати вартості отриманих робіт, а заявлений до стягнення розмір пені, обрахований судом за визначений позивачем період на відповідно прострочену суму, є арифметично правильним, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 204,88 грн пені.
Водночас, оскільки відповідач сплатив суму боргу 02.12.2020, тобто з порушенням строку у понад 15 календарних днів, правовим наслідком чого є сплата 30% штрафу згідно умов договору, а розмір вказаного штрафу є арифметично правильним, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 356,13 грн штрафу.
Витрати позивача по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі 2 102,00 грн.
Що ж до вимоги позивача про покладення на відповідача 500,00 грн, як судових витрат позивача, суд зазначає таке.
Так, позивач вказав, що на виконання п. 2 ухвали Господарського суду Київської області від 07.12.2020 у справі №911/3457/20 ним було замовлено та отримано довідку АТ «Прокредит банк» №1-2/20/6570 від 16.12.2020, вартість якої складає 500,00 грн. В підтвердження вказаного позивач надав меморіальний ордер від 16.12.2020.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
- на професійну правничу допомогу;
- пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
- пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
- пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Однак витрати позивача на отримання довідки з банку з метою виконання позивачем покладеного на нього процесуальним законом обов`язку з доказування не є ані витратами, пов`язаними з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, ані витратами, пов`язаними з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, оскільки обов`язок з доказування викладених у позові обставин покладений на позивача приписами ст. ст. 14, 74, 164 Господарського процесуального кодексу України, що не є тотожним процесуальному порядку витребування доказів та/або забезпечення доказів, а також вчинення пов`язаних з розглядом справи процесуальних дій.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 129, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позовні вимоги задовольнити.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 08.06.2021.

Суддя В.А. Ярема