ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.06.2021 Справа № 905/582/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

розглянувши матеріали за позовом Державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая, м. Вугледар, Донецька область,

до відповідача Приватного підприємства Покровгормаш, м.Калуш, Івано-Франковська область,

про стягнення 4308,57 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Шахта ім. М.С.Сургая, м. Вугледар, Донецька область, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Приватного підприємства Покровгормаш, м.Калуш, Івано-Франковська область, про стягнення 4308,57грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору відповідального зберігання №19/01 від 31.01.2020 в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати наданих послуг за період з 19.03.2020 по 10.03.2021, у зв`язку з чим відповідачем заявлено до стягнення 4308,57 грн., з яких: основного боргу 3548,03 грн., пеня - 463,66 грн., 3% річних - 97,48 грн., інфляційні втрати - 199,40 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/582/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Після відкриття провадження у справі позивач не надав суду будь-яких документів по суті спору.

Відповідач письмового відзиву не надав, про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 07.04.2021 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За змістом ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлений на адресу відповідача, конверт з ухвалою суду від 07.04.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, повернутий до Господарського суду Донецької області 27.05.2021 із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, повернення до суду копії ухвали, направленої на юридичну адресу відповідача, з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання вважається належним повідомленням відповідача про відкриття провадження у справі в розумінні ст. 242 ГПК України.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст.ст. 165, 202 Господарського процесуального кодексу України без участі відповідачів за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Крім того, ухвала суду від 07.04.2021 про відкриття провадження у справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст.178 вказаного нормативно-правового акту.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спір у даній справі виник між позивачем Державним підприємством Шахта ім. М.С.Сургая та відповідачем Приватним підприємством Покровгормаш щодо порушення відповідачем умов договору відповідального зберігання №19/01 від 31.01.2020 (місце зберігання майна за договором №19/01 від 31.01.2020: Донецька область, м.Вугледар, склад ДП Шахта ім. М.С.Сургая).

Позов Державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая прийнято до розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду Донецької області за місцем виконання договору на підставі ч.5 ст. 29 ГПК України.

За змістом частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір зберігання.

Згідно ч.1 ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

31.01.2020 між Державним підприємством Шахта ім. М.С.Сургая (далі - позивач, зберігач) та Приватним підприємством Покровгормаш (далі - відповідач, поклажодавець) укладено Договір відповідального зберігання №19/01 (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого Поклажодавець передає Зберігачу на відповідальне зберігання протягом строку цього договору рядове вугілля марки Г (Г2) 0-200 (далі майно) в кількості 7260 тонн.

Згідно з п.1.2. Договору, місце зберігання майна: Донецька обл., м.Вугледар, склад «ДП «Шахта ім. М.С.Сургая».

Приймання майна на відповідальне зберігання та повернення його з відповідального зберігання здійснюється Сторонами за актами прийому-передачі та повернення майна, які є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.3. Договору).

Кількість майна, яке передається (повертається) на відповідальне зберігання згідно з цим Договором, визначаються Сторонами у актах прийому-передачі (повернення) майна (п.1.4. Договору).

Факт виконання сторонами зобов`язань за договором підтверджується підписанням акту наданих послуг, що є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.5. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору, вартість зберігання майна на території зберігання складає 1,01 грн. за місяць за одну тонну вугілля з ПДВ.

Розрахунки за зберігання майна проводяться згідно з рахунком, шляхом перерахування поклажодавцем грошових коштів на поточний рахунок зберігача (п.3.1. Договору).

Згідно з п.3.2. Договору, розрахунки за цим Договором здійснюються щомісячно до 5 числа місяця, наступного за місяцем зберігання (звітним), або протягом 3 (трьох) календарних днів з дати підписання сторонами акту повернення майна.

Пунктом 8.1. Договору визначено, що він вважається укладеним і набирає чинності з дати підписання та скріплення підписів печатками сторін.

За змістом п.8.2. Договору, строк його дії починається у момент, визначений у п. 8.1. цього Договору до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому разі до виконання сторонами своїх зобов`язань, що виникли до закінчення строку дії договору.

Позивачем було надано послуги зі зберігання на загальну суму 3548,03 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №29 від 15.03.2020.

Зазначений акт підписаний сторонами та не містять зауважень. В акті є посилання на договір відповідального зберігання №19/01. Факт підписання акту про надання послуг свідчить про обізнаність із обов`язком оплати наданих Зберігачем послуг.

В претензії №23 від 11.01.2021 Державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая просило поклажодавця сплатити надані за договором відповідального зберігання №19/01 від 31.01.2020 послуги вартістю 3548,03 грн.

Згідно позовної заяви у березні 2020 року позивачем був виставлений рахунок за актом здачі-приймання робіт №29 від 15.03.2020 на суму 3548,03 грн.

Доказів виставлення рахунку суду не надано.

Проте, рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку оплатити виконані роботи (поставлений товар).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України №3-3902к09 від 29.09.2009р. та у постанові Вищий господарський суд України №910/26157/15 від 24.05.2016р.

При цьому, суд зазначає, що у акті здачі-приймання робіт (надання послуг) №29 від 15.03.2020 вказані банківські реквізити позивача та вказана сума, яка підлягала до сплати.

Докази оплати наданих послуг у матеріалах справи відсутні, що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором і не спростовано належними доказами.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення основної суми заборгованості у розмірі 3548,03 грн.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.4. у разі порушення поклажодавцем строків оплати за зберігання майна, поклажодавець зобов`язаний сплатити на користь зберігача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Позивач просить стягнути 463,66 грн. пені за період з 19.03.2020 по 10.03.2021.

За наслідками проведеного судом перерахунку сума пені за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН за визначений позивачем період складає менший розмір ніж заявлено позивачем 462,95 грн., у зв`язку з чим вимога позивача в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 3% річних в сумі 97,48 грн. за період з 19.03.2020 по 10.03.2021, інфляційні втрати в сумі 199,40 грн. за період з квітня 2020 по січень 2021.

За наслідками проведеного судом перерахунку інфляційних втрат за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН за визначений позивачем період загальна сума інфляційних втрат складає менший розмір ніж заявлено позивачем 199,38 грн., у зв`язку з чим вимога позивача в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних за визначений позивачем період, встановив, що розмір 3% річних становить більшу суму ніж заявлена позивачем, та враховуючи, що згідно ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, стягненню з відповідача підлягають 3% річних у заявленому позивачем розмірі 97,48 грн.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За положеннями статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 165, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая, м. Вугледар, Донецька область, до відповідача Приватного підприємства Покровгормаш, м.Калуш, Івано-Франковська область, про стягнення 4308,57 грн., задовольнити частково в сумі 4307,84 грн.

Стягнути з Приватного підприємства Покровгормаш (77311, Івано-Франковська область, м.Калуш, вул. Лесі Українки, б.15; ) на користь Державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая (85670, Донецька область, м.Вугледар; ) 4307,84 грн., з яких: основного боргу 3548,03 грн., пеня 462,95 грн., 3% річних 97,48 грн., інфляційні втрати - 199,38 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2269,61 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз