РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.06.2021Справа № 910/4753/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Одинцові О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС-МЕТ" про стягнення 1 008 562,32 грн., за участю представників позивача - не з`явився, відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 915 500 грн. 00 коп. основного боргу, 67 631 грн. 67 коп. 30% річних, 25 430 грн. 65 коп. інфляційних втрат за договорами про надання зворотньої фінансової допомоги № 3010/ф від 30.10.2020 року та №0611/1ф від 06.11.2020 року на підставі ст.ст. 252, 525, 526, 530, 611, 625, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

13.04.2021 року позивачем через канцелярію суду було надано клопотання з проханням розглядати дану справу в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 року розгляд справи по суті призначено з викликом сторін на 12.05.2021 року.

12.05.2021 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чебикіної С.О. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 року розгляд справи по суті призначено з викликом сторін на 02.06.2021 року.

02.06.2021 року сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач відзив на позов не подав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС-МЕТ" (позичальник) було укладено договір про надання зворотньої фінансової допомоги № 3010/ф (далі - договір №1) за умовами якого (п. 1.1. договору №1) в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в межах розміру, визначеному в п.2.1. цього договору, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк.

Відповідно до п. 2.1. договору №1 розмір позики надається в сумі - 465 500,00 грн.

За умовами п. 4.1. договору №1, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 02.11.2020 року, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму позики до 01.12.2020 року.

06.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС-МЕТ" (позичальник) було укладено договір про надання зворотньої фінансової допомоги № 0611/1ф (далі - договір №2) за умовами якого (п. 1.1. договору №2) в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в межах розміру, визначеному в п.2.1. цього договору, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк.

Відповідно до п. 2.1. договору №2 розмір позики надається в сумі - 450 000,00 грн.

За умовами п. 4.1. договору №2, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 05.01.2021 року, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму позики до 15.01.2021 року.

Поясненнями позивача, які викладені в позовній заяві, платіжними дорученнями №5039 від 30.10.2020 року на суму 465 500,00 грн., №4063 від 06.11.2020 року на суму 450 000,00 грн., підтверджується факт надання позивачем та прийняття відповідачем на виконання умов договорів позики №1 та №2 грошових коштів на загальну суму 915 500,00 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання з надання відповідачеві позики відповідно до умов договорів позики №1 та №2, а відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення позики у строк визначений умовами п. 4.1. вказаних договорів.

Доказів повернення позики відповідачем суду не надано.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Приписами ст. 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частинами 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а за відсутності конкретних умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу на загальну суму 915 500,00 грн. за договорами позики №1 та №2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1. договору №1 та №2 визначено, що при простроченні зобов`язань з повернення суми позики позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві, відповідно до ст. 625 ЦК України, 30% річних від суми несвоєчасно повернутої позики.

У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення позики у строк визначений умовами п. 4.1. договорів №1 та №2, позивачем нараховано відповідачеві 67 631 грн. 67 коп. 30% річних та 25 430 грн. 65 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 30 % річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договорів та вимогам закону.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС-МЕТ" (01033, м.Київ, вул. Володимирська, 83, код 37024521) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (69096, м.Запоріжжя, вул. Гребельна, 5, код 37941143) 915 500 (дев`ятсот п`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. основного боргу, 67 631 (шістдесят сім тисяч шістсот тридцять одна) грн. 67 коп. 30% річних, 25 430 (двадцять п`ять тисяч чотириста тридцять) грн. 65 коп. інфляційних втрат та 15 128 (п`ятнадцять тисяч сто двадцять вісім) грн. 44 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 07.06.2021р.

Суддя С.О. Чебикіна