ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" червня 2021 р. Справа№ 910/4900/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Попікової О.В.
Корсака В.А.

за участю:
секретаря судового засідання: Кульчицької І.А.,
представників сторін:
позивача: Куниця В.Ю.,
відповідача: Яцук В.П.;
розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпро Рівер Груп
на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 (повний текст складений 05.03.2021)
у справі № 910/4900/20 (суддя Морозов С.М.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпро Рівер Груп
про стягнення 185.912,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 позов задоволено повністю: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпро Рівер Груп на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України суму пені в розмірі 89.900,00 грн, суму штрафу в розмірі 96.012,00 грн та суму судового збору в розмірі 2.788,68 грн.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що наявними у справі належними письмовими доказами є доведеним факт прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором, а тому з відповідача підлягають стягненню штрафні санкції у визначеному судом розмірі.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ Дніпро Рівер Груп подало до Північного апеляційного господарського суду з апеляційну скаргу, у якій просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпро Рівер Груп на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/4900/20, розгляд справи призначений на 17.05.2021.
У судовому засіданні 17.05.2021 оголошувалась перерва до 02.06.2021.
У судовому засіданні 02.06.2021 оголошувалась перерва до 09.06.2021.
Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав правильної оцінки тому, що позивач належними доказами не довів факт поставки неякісної продукції відповідно до Інструкції та умов Договору, водночас відповідач вчинив дії з метою належного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором та надав на приймання позивачу товар у межах строку, визначеного письмовими заявками з урахуванням п. 5.1 Договору, а позивач безпідставно його не прийняв, що свідчить про те, що саме позивач відмовився від прийняття товару, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач прострочив поставку продукції.
Крім того, апелянт вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що день фактичної поставки товару включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення місцевого суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і просив залишити вказане рішення без змін.
У судових засіданнях 02.06.2021 та 09.06.2021 представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник позивача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Частинами 1, 4 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, 03.06.2019 між позивачем (замовник) та відповідачем (учасник) був укладений Договір №92/ВЗЗ-2019 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого учасник зобов`язався у визначені договором строки поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору (Додаток №1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.
Найменування (номенклатура, асортимент) товару код ДК 021:20-5 Сирні продукти (сир твердий сичужний) (далі товар). Кількість товару за договором: 110000 кг (п. 1.2 Договору).
Якість товару, що поставляється учасником, повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 4421:2005. Пакування та маркування товару, що поставляється за даним Договором, повинне відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживчих властивостей товару під час транспортування та зберігання. Товар, який учасник зобов`язується передати замовнику, має відповідати вимогам до його якості на момент його передачі замовнику, а також протягом строку придатності (гарантійного терміну). Разом з товаром учасник повинен передати замовнику документи, що підтверджують безпечність та якість харчових продуктів, у тому числі забезпечують їх простежуваність відповідно до Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, та інші необхідні документи, які належать до передачі разом з товаром відповідно до чинного законодавства України. До таких документів належать бухгалтерські документи та документи, що засвідчують якість товару, які вказані в п. 5.4 Договору (п. 2.1 Договору).
Під час поставки кожної партії товару замовник протягом двох робочих днів проводить обов`язкову перевірку якості та безпечності (органолептична перевірка) товару, що постачається учасником (далі контрольні заходи). Результати проведення контрольних заходів оформлюються актом приймального контролю, який підписується представником замовника, що здійснював перевірку, та представником учасника. Під час проведення контрольних заходів, учасник на вимогу представника замовника зобов`язаний протягом 24 годин надати в паперовому або електронному вигляді документи про відповідність декларація (в тому числі декларація про відповідність), або висновок, або свідоцтво, або сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь який інший документ, що підтверджує виконання визначених законодавством вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності. (п. 2.3 Договору).
Відповідно до п. 3.1 Договору ціна договору складає 16.769.500,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 20% - 2.794.916,67 грн.
В п. 5.1 Договору сторони погодили, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової заявки замовником, але не пізніше вказаної в ній дати.
Право власності на товар переходить від учасника до замовника після прийняття товару на склад замовника і підписання уповноваженими на це особами учасника та замовника накладної (п. 5.5 Договору).
Замовник (одержувач) має право не приймати товар за кількістю та якістю у разі виникнення сумніву щодо якості, маркування та етикетування, фасування, стану упаковки товару після проведення огляду на строк, достатній для встановлення відповідної якості товару. У разі якщо сумніви щодо якості товару підтверджуються (експертним висновком, протоколом досліджень, актом, тощо) замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від Договору (п. 5.6 Договору).
Відповідно до п. 6.3.1 Договору учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені Договором.
Згідно з п. 7.3 Договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у п. 5.1 договору, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.
Згідно з п. 10.1 Договір набуває чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання.
Відповідно до п. 11.15 Договору усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним). У будь-якому разі замовник вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а учасник з моменту направлення замовником відповідного листа (передання до поштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку; поставлення на копії документа будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання учасником).
Додатками №1 та №2 до Договору сторони оформили Специфікацію товару та його технічний опис.
Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди №4 від 30.01.2020 до Договору сторони встановили, що ціна Договору складає 16.459.200,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 20% - 2.743.200,00 грн.
Позивач подав відповідачу три заявки.

1) Відповідно до першої письмової заявки позивача від 01.08.2019 №78/5/7-1685 позивач замовив 7000 кг товару зі строком поставки 12-16.08.2019.
Листом №345 від 14.08.2019 відповідач просив позивача відтермінувати строк поставки до 23.08.2019.
У відповідь листом №78/6-1805 від 16.08.2019 позивач вказав, що умовами Договору чітко передбачено строки поставки, а тому відтермінування неможливе.
22.08.2019 відповідач поставив товар в кількості 7000 кг згідно з видатковою накладною №499 на суму 1.066.800,00 грн.
Як зазначив відповідач, товар був поставлений позивачу разом з такими документами (деякі з них відповідач до матеріалів справи не надав, оскільки їх не повернув позивач): рахунок на оплату №499 від 22.08.2019; товарно-транспортна накладна №Р114 від 22.08.2019; декларація виробника №58 від 21.08.2019; експертний висновок №010132 п/19 від 13.08.2019; висновок державної сан-епідем експертизи №602-123-20-3/5184 від 06.03.2017; посвідчення про якість і безпечність №1655 від 03.08.2018.
Актом №78/5/8-1858 від 22.08.2019 позивач відмовив у прийнятті товару (сир твердий сичужний загальною кількістю 7000 кг, дата виробництва 07.08.2019, виробник ТОВ Миколаївмолпром) на підставі того, що під час перевірки оформлення товарно-супровідних документів було встановлено, що в порушення вимог п. 2.1 та п. 5.4 укладеного сторонами Договору в наданому експертному висновку (№010132 п/19 від 13.08.2019) наведені показники досліджень на відповідність ДСТУ 6003:2008 (за умовами договору визначено ДСТУ 4421:2005); також відсутні результати досліджень на такі показники: масова частка кухонної солі, показник твердості, масова частка бета каротину, масова частка екстракту аннато, вміст токсичних елементів (свинець, кадмій, миш`як, ртуть), вміст радіонуклідів, вміст рослинних жирів.
27.08.2019 відповідач вдруге здійснив поставку товару в кількості 7000 кг згідно з видатковою накладною №499 на суму 1.066.800,00 грн.
Як зазначив відповідач, товар був поставлений позивачу разом з такими документами (деякі з них відповідач до матеріалів справи не надав, оскільки їх не повернув позивач): декларація виробника №58 від 21.08.2019; товарно-транспортна накладна №Р114 від 22.08.2019; експертний висновок №010132 п/19 від 13.08.2019; експертний висновок №011074 п/19 від 23.08.2019; висновок державної сан-епідем експертизи №602-123-20-3/5184 від 06.03.2017; посвідчення про якість і безпечність №1655 від 03.08.2018; атестат про акредитацію №20489 від 27.02.2019; видаткова накладна №499 від 27.08.2019; рахунок на оплату №499 від 27.08.2019.
Актом №78/5/8-1883 від 27.08.2019 позивач відмовив у прийнятті товару на підставі того, що під час перевірки оформлення товарно-супровідних документів на дану продукцію (сир твердий сичужний загальною кількістю 7000 кг, дата виробництва 07.08.2019, виробник ТОВ Миколаївмолпром) було встановлено, що в порушення вимог п. 5.4 укладеного між сторонами Договору в наданому експертному висновку (№010132 п/19 від 13.08.2019) наведені показники досліджень на відповідність ДСТУ 4421:2005, проте відсутні результати досліджень на такі показники: масова частка кухонної солі, показник твердості, масова частка бета каротину, масова частка екстракту аннато.
04.09.2019 відповідач втретє поставив позивачу товар в кількості 7000 кг згідно з видатковою накладною №499 на суму 1.066.800,00 грн.
Як зазначає відповідач, товар був поставлений позивачу разом з такими документами (деякі з них відповідач до матеріалів справи не надав, оскільки їх не повернув позивач): декларація виробника №58 від 03.09.2019; товарно-транспортна накладна №Р114 від 04.09.2019; експертний висновок №010132 п/19 від 13.08.2019; експертний висновок №011074 п/19 від 23.08.2019; протокол випробувань харчової продукції №8480/19-х від 02.09.2019; висновок державної санепідемекспертизи №602-123-20-3/5184 від 06.03.2017; посвідчення про якість і безпечність №1655 від 03.08.2018; атестат про акредитацію №20489 від 27.02.2019; атестат про акредитацію №2Н635 від 16.08.2019; лист ТОВ Миколаївмолпром від 28.08.2019 №01/28; видаткова накладна №499 від 04.09.2019; рахунок на оплату №499 від 04.09.2019.
Актом №78/5/8-1977 від 04.09.2019 позивач відмовив у прийнятті товару на підставі порушення вимог щодо тари та маркування поставленого товару, які визначені розділом 8 ДСТУ 4421:2005. Позивач відмовив у прийнятті товару (сир твердий сичужний загальною кількістю 7000 кг, дата виробництва 07.08.2019, виробник ТОВ Миколаївмолпром) на підставі того, що під час приймання товару комісією замовника було виявлено порушення вимог щодо тари, упаковки та маркування поставленого товару, які визначені розділом 8 ДСТУ 4421:2005, а саме: на маркуванні головок сиру (споживчій тарі) відсутні дані про вагу товару; на ящиках (транспортній тарі) відсутній маніпуляційний знак Вантаж, що швидко псується.
04.09.2019 згідно з видатковою накладною №499 відповідач вчетверте поставив позивачу товар в кількості 7000 кг згідно з видатковою накладною №499 на суму 1.066.800,00 грн, який було 05.09.2019 прийнято позивачем, про що свідчить підпис відповідальної особи на вказаній видатковій накладній та підпис на товарно-транспортній накладній №Р114 від 04.09.2019.

2) Відповідно до другої письмової заявки позивача від 04.02.2020 №78/5/7-264 позивач замовив 9000 кг товару із строком поставки 18.02.2020.
18.02.2020 відповідач здійснив поставку товару у кількості 9000 кг згідно з видатковою накладною №2 на суму 1.371.600,00 грн.
Як зазначив відповідач, товар був поставлений позивачу разом з такими документами (деякі з них відповідач до матеріалів справи не надав, оскільки їх не повернув позивач): декларація виробника №104 від 17.02.2020; протокол випробувань №87/20 від 24.01.2020, виданий Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Державне підприємство Миколаївський центр захисту прав споживачів; протокол випробувань №17а від 17.02.2020; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №602-123-20-3/5184 від 06.09.2017 на пакети полімерні; атестат про акредитацію №2Н1442 від 06.10.2017; товарно-транспортна накладна №РЗ від 18.02.2020; видаткова накладна №2 від 18.02.2020; рахунок на оплату №2 від 18.02.2020.
Актом №5 від 18.02.2020 позивач відмовив у прийнятті товару на підставі відсутності проведення органолептичних досліджень в протоколі випробувань №87/20 від 24.01.2020 вимогам ДСТУ4421:2005. Позивач відмовив у прийнятті товару з таких причин:
1. Під час перевірки товарно-супровідних документів на вантаж встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної № РЗ від 18.02.2020 вантажовідправником і замовником вказано Підприємство Об`єднання Громадян Мальва ГО Центр допомоги інвалідам на селі ІПН 54, Україна, Київ, Печерський р-н, вул. Кутузова, буд.8, проте у договорі № 92/ВЗЗ-2019 від 03.06.2019 учасником (постачальником) зазначено ТОВ «Дніпро Рівер Груп» 40464816, м. Київ, провулок Косогірний, буд.4, кім. 27. Вказане не відповідає п. 1.1 Договору.
2) Протокол випробувань № 87/20 від 24.01.2020, виданий Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Державне підприємство Миколаївський центр захисту прав споживачів, виданий на сир твердий Український 50% жиру у сухій речовині (PASTORAL). У ньому відсутні дані про дослідження органолептичних показників вказаного харчового продукту за ДСТУ 4421:2005 (Технічні вимоги пункт 5 Таблиця 1), які зазначені в п. 5.4 Договору.
3) Учасник не надав документи, що підтверджують безпечність та якість харчових продуктів, у тому числі які забезпечили б простежуваність харчового продукту відповідно до Закону України від 23.12.1997 №771/97-ВР (зі змінами) Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, що передбачено п. 2.1 Договору та вимогами Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01.10.2012 №590 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.10.2012 за № 1704/22016) Про затвердження Вимог щодо розробки, впровадження та застосування постійно діючих процедур, заснованих на принципах Системи управління безпечністю харчових продуктів (НАССР).
20.02.2020 відповідач вдруге поставив товар в кількості 9000 кг згідно з видатковою накладною №2 на суму 1.371.600,00 грн.
Як зазначив відповідач, товар був поставлений позивачу разом з такими документами (деякі з них відповідач до матеріалів справи не надав, оскільки їх не повернув позивач): декларація виробника №104 від 17.02.2020; протокол випробувань №87/20 від 24.01.2020, виданий Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Державне підприємство Миколаївський центр захисту прав споживачів; протокол випробувань харчової продукції №1840/20-х від 19.02.2020; протокол випробувань харчової продукції №1819/20-х від 19.02.2020; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №602-123-20-3/5184 від 06.09.2017 на пакети полімерні; атестат про акредитацію №2Н1442 від 06.10.2017; атестат про акредитацію №2Н635 від 01.06.2017; товарно-транспортна накладна №20/02/20 від 20.02.2020; видаткова накладна №2 від 20.02.2020; рахунок на оплату №2 від 20.02.2020.
Актом №8 від 20.02.2020 позивач відмовив у прийнятті товару на підставі розбіжності у Протоколах випробувань та Деклараціях виробника, наданих відповідачем під час поставки товару (Декларація виробника №104 від 17.02.2020, видаткова накладна №2 від 20.02.2020, ТТН № 20/02/20 від 20.02.2020). Позивач відмовив у прийнятті товару з таких причин:
1. Під час перевірки супровідних документів на вантаж, що прибув на транспорті (автомобіль ДАФ АР 40-29 ЕС/ п/п- НОМЕР_2 ), було виявлено, що товарно-транспортна накладна № 20/02/20 від 20.02.2020 не відповідає вимогам Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, зокрема: не вказано місце складання ТТН; замовник і вантажовідправник один і той самий суб`єкт - ТОВ Дніпро Рівер Груп; пунктом навантаження і розвантаження вказано військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, 04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А; не вказано основні характеристики й ознаки, які дають ідентифікувати цей вантаж.
2. У протоколах випробувань харчової продукції № 1840/20-х від 19.02.2020 та № 1819/20-х від 19.02.2020 ДП «Укрметртестстандарт» у графі виробник зазначено ПрАТ Миколаївмолпром, що не співпадає з виробником, який зазначений в Декларації виробника № 104 від 17.02.2020, наданій разом з пакетом документів.
При цьому о 14 год. 00 хв. директор ТОВ Дніпро Рвер Груп надав протоколи випробувань харчової продукції №1840/20-х від 19.02.2020 та №1819/20-х від 19.02.2020 ДП «Укрметртестстандарт» з виправленням у графі виробник на ТОВ Миколаївмолпром. Проте у графі Об`єкт випробувань та реєстраційний номер об`єктом випробувань вказано: Сир твердий Український 50% жиру за ДСТУ 4421:2005, партія № 28, розмір партії 9000 кг, дата виготовлення 28.12.2019, термін придатності до споживання 25 діб за температури від 00 С до 50 С, хоча у Декларації виробника № 104 від 17.02.2020 вказаний термін зберігання: 5 місяців за температури від 00 С до 80 С.
04.03.2020 відповідач втретє здійснив поставку товару в кількості 9000 кг згідно з видатковою накладною №2 на суму 1.371.600,00 грн.
Як зазначив відповідач, товар був поставлений позивачу разом з такими документами (деякі з них відповідач до матеріалів справи не надав, оскільки їх не повернув позивач): декларація виробника №104 від 17.02.2020; протокол випробувань №87/20 від 24.01.2020, виданий Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - Державне підприємство Миколаївський центр захисту прав споживачів; протокол випробувань харчової продукції №1840/20-х від 19.02.2020; протокол випробувань харчової продукції №1819/20-х від 19.02.2020; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №602-123-20-3/5184 від 06.09.2017 на пакети полімерні; атестат про акредитацію №2Н1442 від 06.10.2017; атестат про акредитацію №2Н635 від 01.06.2017; товарно-транспортна накладна №2 від 04.03.2020; видаткова накладна №2 від 04.03.2020; рахунок на оплату №2 від 04.03.2020; копія експлуатаційного дозволу для потужностей (об`єктів) виробництва для ПрАТ Миколаївмолпром, переробки та реалізації харчових продукції №5 від 12.06.2012; копія сертифікату на систему управління безпечністю харчових продуктів №UA.СУ.22000.0227-18 від 06.09.2018; копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (про реєстрацію ПрАТ Миколаївмолпром); лист ТОВ Миколаївмолпром б/н, без дати, щодо обслуговування поставок від ТОВ Миколаївмолпром; лист ТОВ Миколаївмолпром б/н, без дати, про зміну організаційно-правової форми; копія сертифікату на систему управління безпечністю харчових продуктів №UA.CY.22000.0564 від 17.02.2020 для ТОВ Дніпро Рівер Груп; копія експлуатаційного дозволу № a-UA-04-04-123-0-CS-XVI-SP,PS від 24.02.2017; копія протоколу загальних зборів учасників ТОВ Дніпро Рівер Груп №3 від 26.05.2017 про зміну місцезнаходження ТОВ Дніпро Рівер Груп.
Актом №11 від 04.03.2020 позивач відмовив у прийнятті товару на підставі відсутності у протоколах випробувань показнику масова частка бета-каротину (у перерахунку на каротин) вимогам ДСТУ 4421:2005 (Декларація виробника №104 від 17.02.2020, видаткова накладна № 2 від 04.03.2020, ТТН №2 від 04.03.2020). Позивач відмовив у прийнятті товару на підставі того, що перевіривши товарно-супровідні документи, комісія виявила, що в товарно-транспортній накладній № 2 від 04.03.2020 у значенні графи кількість місць вказано 552, а в Декларації виробника вказано 544, що унеможливлює встановлення причинно-наслідкового зв`язку товарно-супровідних документів. Директор ТОВ Дніпро Рівер Груп о 15 год. 50 хв. надав ТТН № 2 від 04.03.2020 із зазначенням кількість місць - 544, що відповідає Декларації виробника. Однак, проаналізувавши надані постачальником документи, комісія позивача виявила, що у протоколах випробувань відсутні такі показники: масова частка бета-каротину (у перерахунку на каротин) та масова частка екстракту анната.
16.03.2020 згідно з видатковою накладною №2 відповідач поставив позивачу товар в кількості 9000 кг на суму 1.371.600,00 грн, який 25.03.2020 був прийнятий позивачем, про що свідчить підпис відповідальної особи на вказаній видатковій накладній та відмітка про дату приймання.

3) Відповідно до третьої письмової заявки позивача від 03.03.2020 №78/5/7-489 позивач замовив 9000 кг товару із строком поставки 17.03.2020.
Товар за вказаною заявкою відповідач не поставив.
Як зазначає відповідач, у зв`язку з протиправними діями посадових осіб замовника, які неодноразово повторювалися, відповідач звернувся до відповідних державних органів та посадових осіб зі скаргою на дії посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що вчиняються ними при прийнятті товару належної якості.
Листом №78/6-620 від 20.03.2020 позивач повідомив відповідача про одностороннє розірвання Договору з 31.03.2020.
За твердженням позивача, відповідач під час виконання Договору допустив порушення строків поставки, що стало підставою для нарахування позивачу штрафних санкцій, стягнення яких є предметом розгляду даної справи.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, наголошує на тому, що всі необхідні дії з метою належного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором він вчинив та здійснив поставку товару у межах визначених сторонами строків, а оскільки саме позивач відмовлявся від прийняття товару, відсутні підстави вважати, що відповідач прострочив поставку товару і вчинив господарське правопорушення.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 663 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статями 526, 525 ЦК України, які кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як зазначено вище, пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової заявки замовником, але не пізніше дати вказаної в ній.
Таким чином сторони чітко встановили у Договорі, що строк поставки товару становить 10 календарних днів саме з моменту подання письмової заявки але не пізніше дати вказаної в ній.
Як встановлено апеляційним судом, позивач подав відповідачу три заявки, а саме: від 01.08.2019 №78/5/7-1685 із строком поставки 12-16.08.2019; від 04.02.2020 №78/5/7-264 із строком поставки 18.02.2020; від 03.03.2020 №78/5/7-489 із строком поставки 17.03.2020.
Таким чином, враховуючи п. 5.1 Договору, відповідач мав поставити, а позивач прийняти товар за заявкою від 01.08.2019 №78/5/7-1685 не пізніше 16.08.2019, за заявкою від 04.02.2020 №78/5/7-264 не пізніше 18.02.2020, а за заявкою від 03.03.2020 №78/5/7-489 не пізніше 17.03.2020.
Згідно із заявкою від 01.08.2019 №78/5/7-1685 товар був прийнятий позивачем 05.09.2019 за зазначеною вище видатковою накладною №499 від 04.09.2019. У зв`язку з простроченням позивач здійснив нарахування пені за період з 17.08.2019 по 05.09.2019 на суму 21.320,00 грн за вказаною поставкою.
Згідно із заявкою від 04.02.2020 №78/5/7-264 товар був прийнятий позивачем 25.03.2020 за зазначеною вище видатковою накладною №2 від 16.03.2020. У зв`язку з простроченням позивач здійснив нарахування пені за період з 19.02.2020 по 25.03.2020 на суму 49.377,60 грн та штрафу на суму 96.012,00 грн за вказаною поставкою.
Згідно із заявкою від 03.03.2020 №78/5/7-489 позивач товар не прийняв. У зв`язку з простроченням позивач здійснив нарахування пені за період з 18.03.2020 по 31.03.2020 (день, яким позивач в односторонньому порядку розірвав Договір) на суму 19.202,40 грн.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК, можливе за наявності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу (постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі N 3-41гс10; постанова Верховного Суду України від 28 лютого 2011 р. у справі N 3-11гс11).
Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що за порушення строків (термінів) постачання товару, зазначених, зокрема у пункті 5.2. цього договору, постачальник сплачує пеню у розмірі 0, 1 % вартості товару, з якого допущено прострочення постачання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого товару.
Місцевий суд вірно встановив, що відповідач допустив прострочення строків поставки обумовлених Договором (строку визначеного в заявках) товару, в тому числі на строк понад 30 днів, а позивач є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, відповідно в даному випадку наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 231 ГК України та п. 7.3 договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не порушив строків поставки, оскільки саме позивач відмовлявся від прийняття товару, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач прострочив поставку товару і вчинив господарське правопорушення, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Як зазначалось вище, якість товару, що поставляється учасником, повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 4421:2005 відповідно до п. 2.1 Договору.
Згідно з п. 5.5 Договору право власності на товар переходить від учасника до замовника після прийняття товару на склад замовника і підписання уповноваженими на це особами учасника та замовника накладної.
Замовник (одержувач) має право не приймати товар за кількістю та якістю у разі виникнення сумніву щодо якості, маркування та етикетування, фасування, стану упаковки товару після проведення огляду на строк достатній для встановлення відповідної якості товару. У разі, якщо сумніви щодо якості товару підтверджуються (експертним висновком, протоколом досліджень, актом, тощо), замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від Договору (п. 5.6 Договору).
Відповідно до ДСТУ 4421:2005 сири повинні відповідати вимогам цього стандарту і їх виробляють згідно технологічних інструкцій з дотриманням санітарних правил для молокопереробних підприємств ДСП 4.4.4.011. За органолептичними показниками сири повинні відповідати вимогам щодо такого: Назви показника, Зовнішнього вигляду, Смаку і запаху, Консистенції, Рисунку, Кольору тіста, Форми головки сиру. За фізико-хімічними показниками сири повинні відповідати вимогам щодо масової частки у відсотках: жиру в сухій речовині, вологи, кухонної солі. Окрім того вони повинні відповідати нормам показники бета-каротину та екстракту аннато.
Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Таким чином сторони, погоджуючи умовами Договору поставку товару, який відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 4421:2005, фактично встановили вичерпний перелік показників, яким має відповідати поставлений відповідачем позивачу сир твердий сичужний, чого, як встановлено вище, відповідачем дотримано не було.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, місцевий суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 89.900,00 грн та сума штрафу в розмірі 96.012,00 грн, оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків виконання зобов`язань з поставки товару, а наданий позивачем до позовної заяви розрахунок штрафу є арифметично вірним та таким, що здійснений у порядку, передбаченому умовами Договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновком місцевого суду та розрахунком позивача лише в частині розрахунку штрафу.
Водночас місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що день фактичної поставки товару включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені, та, відповідно, здійснив невірний розрахунок пені.
Колегія суддів відзначає, що відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 ЦК України).
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з ч. 1 ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу.
Період прострочення характеризується пасивною поведінкою суб`єкта господарських відносин, протягом якого він не вчиняє дій, спрямованих на реалізацію визначеного умовами укладеного між сторонами правочину змісту зобов`язання.
У свою чергу день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення, оскільки суб`єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання (ст. 599 ЦК України).
Таким чином із системного аналізу наведених вище приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.
Такої позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17.
У той же час із наданого позивачем розрахунку пені, з яким помилково погодився місцевий суд, вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів позивач обчислив з урахуванням днів, в які відбулася поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства.
Також місцевий суд помилково включив до розрахунку пені день, який припав на 31.03.2020, оскільки з 31.03.2020 договір уже був розірваний і, відповідно, у відповідача не було обов`язку поставляти товар після 30.03.2020.
Апеляційний суд здійснив перерахунок пені, згідно з яким загальний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача за порушення строків поставки товару, є 86.106,00 грн.
Так, згідно із заявкою від 01.08.2019 №78/5/7-1685 товар був прийнятий позивачем 05.09.2019 за зазначеною вище видатковою накладною №499 від 04.09.2019. У зв`язку з простроченням слід нараховувати пеню за період з 17.08.2019 по 04.09.2019 у сумі 20.269,20 грн.
Згідно із заявкою від 04.02.2020 №78/5/7-264 товар був прийнятий позивачем 25.03.2020 за зазначеною вище видатковою накладною №2 від 16.03.2020. У зв`язку з простроченням слід нараховувати пеню за період з 19.02.2020 по 24.03.2020 у сумі 48.006,00 грн.
Згідно із заявкою від 03.03.2020 №78/5/7-489 позивач товар не прийняв. У зв`язку з простроченням позивач здійснив нарахування пені за період з 18.03.2020 по 30.03.2020 (останній день дії Договору) у сумі 17.830,80 грн.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 86.106,00 грн пені та 96.012,00 грн штрафу.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позову та витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржник не надав суду апеляційної інстанції.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників судового процесу колегія судів з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції не надав вичерпної відповіді на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у матеріально-правовому сенсі, а тому рішення місцевого суду підлягає зміні шляхом викладення пунктів 1 та 2 його резолютивної частини в іншій редакції.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрати, понесені апелянтом на професійну правничу допомогу, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпро Рівер Груп на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/4900/20 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/4900/20 змінити, виклавши пункти 1 та 2 його резолютивної частини у такій редакції:
« 1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпро Рівер Груп (04050, м. Київ, провулок Косогірний, 4, кімната 27; ідентифікаційний код 40464816) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 86.106,00 грн пені, 96.012,00 грн штрафу, 2.731,77 витрат зі сплати судового збору та 535,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині позову щодо стягнення 3.794,00 грн пені відмовити.».

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/4900/20 залишити без змін.

4. Стягнути Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпро Рівер Груп (04050, м. Київ, провулок Косогірний, 4, кімната 27; ідентифікаційний код 40464816) 85,33 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 413,10 грн витрат на професійну правничу допомогу.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4900/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 11.06.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

В.А. Корсак