ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" червня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/833/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу №916/833/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс (18005, м. Черкаси, вул. Кривалівська, 7; )

До відповідача: Акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; )

про стягнення 49726,62 грн.

Представники сторін:

від позивача Цинда Л.Г., адвокат за довіреністю

від відповідача Миргородова О.Ю., адвокат за ордером

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця про стягнення 49726,62 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.03.2021р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс від 29.03.2021р. вх. № ГСОО 862/21 залишено без руху. Позивачу визначено усунути недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду. Встановлено позивачу строк для усунення недоліку позовної заяви не пізніше 10 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

09.04.2021р. позивачем були надані документи, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 31.03.2021р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.04.2021р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс до розгляду та відкрито провадження у справі №916/833/21. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "17" травня 2021 р. о 10:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у судове засідання на 17.05.2021р. о 10:30.

13.05.2021р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

17.05.2021р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 17.05.2021р. судом було оголошено перерву по справі до 03.06.2021р. о 12:00.

02.06.2021р. до господарського суду Одеської області відповідачем було надано заяву про поновлення строку для подання доказу.

Заява відповідача від 02.06.2021р. про поновлення строку для подання доказу була задоволена судом, а відповідні докази залучено до матеріалів справи, про що було зазначено судом у судовому засіданні, яке відбулось 03.06.2021р.

03.06.2021р. позивачем до суду були надані письмові пояснення.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідач заперечує проти заявлених вимог позивача.

У судовому засіданні 03.06.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 08.06.2021р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача за час розгляду справи, суд встановив.

25 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс та Акціонерним товариством „Українська залізниця укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, за умовами якого предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.3.2. Договору, обов`язок Перевізника приймати до перевезення вантажі у вагонах Замовника або у власних вагонах Перевізника, надавати власні вагони Перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно інформації розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до Договору та Збірнику тарифів.

Згідно до п. 5.6. Договору, перевізник відповідає за шкоду спричинену вантажу та/або вагонам Замовника відповідно до законодавства.

Повідомленням про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-41816844/2020-001 від 26.03.2020р. Акціонерне товариство „Українська залізниця засвідчило прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та присвоїла код відправника/одержувача - 1554. код платника - 8202495 та відкрила особистий рахунок з ідентичним номером.

На виконання Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, 19.12.2020р. від Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс залізницею прийнято до перевезення насипом зерно кукурудзи загальною вагою 69250,00 кг за маршрутом зі станції Тростянець- Смородине Південної залізниці до станції Жовтнева Одеської залізниці, що підтверджується залізничною накладною №44467223 від 19.12.2020р., та згідно відомості вагонів до залізничної накладної №44467223 від 19.12.2020р. зерно кукурудзи перевозили у 1 вагоні: №95563052 у кількості 69250,00 кг, тара 23500.

Відправник вантажу - Товариство з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс, одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю Морський спеціалізований порт „Ніка-Тера.

До станції призначення - Жовтнева Одеської залізниці вагон №95563052 за залізничною накладною №44467223 прибув 26.12.2020р. та як було зазначено позивачем при прийнятті вагону було виявлено нестачу вантажу.

Згідно Акту №27.12.2020 від 27.12.2020р. контрольного зважування залізничних вагонів, складеного представниками Товариства з обмеженою відповідальністю Морський спеціалізований порт „Ніка-Тера змінного стивідора ОСОБА_1 та змінного вагаря ОСОБА_2 вказано про те, що при контрольному зважуванні залізничних вагонів було виявлено різниця ваги брутто з даними зазначеними в перевізних документах. Так, у вагоні №95563052 згідно накладної №44467223 від 19.12.2020р. відправлено зерно кукурудзи: брутто 92750,00 кг. тара 23500,00 кг, нетто 69250,00 кг. При зважуванні вагону фактично виявлено: брутто 95350,00 кг. тара 23650,00 кг. нетто 61700,00 кг. Розбіжність між фактично виявленою вагою та вказаною в перевізному документі: брутто 7400,00 кг, тара + 150,00 кг. нетто 7550,00 кг. (а.с. 47).

На станції Миколаїв Одеської залізниці 23.12.2020р. було складено комерційний акт №415103/295.

У даному комерційному акті зазначено, що на підставі раніше складеного акту №12370 від 23.12.2020р. на станції Миколаїв Одеської залізниці комісією була проведена перевірка маси вантажу нетто у вагоні у №95563052.

Фактична маса брутто вагону складала 85400,00 кг, тара вагону з ПД 23500,00 кг. Маса вантажу нетто за ПД 69250,00 кг. Фактична маса вантажу нетто 61900,00 кг., що менше документу на 7350,00кг. Зважування проводилось на 150-тн вагах МЧД Миколаїв (заводський №2823 огляд перевірка 27.10.2020р.). По прибуттю поїзда виявлено на даному вагоні по документу значиться два ЗПП відправника: Ж270042, Ж270041. Фактично на механізмі пломбування завантажувальних люків ЗПП нр Ж270042 в наявності справне, задіяне, відповідає документу. Зліва за напрямком руху поїзда на механізмі пломбування розвантажувальних люків ЗПП нр Ж270041 відсутнє. Комерційну несправність усунено навішено одну свинцеву пломбу ст. Миколаїв к/з А 397, на момент огляду просипання вантажу немає, розвантажувальні люки закриті щільно. Акт підписано: ДС ОСОБА_3 , ДСЗ ОСОБА_4 , агент комерційний ОСОБА_5 (а.с. 48).

Як було зазначено позивачем, на місце призначення станція Жовтнева Одеської залізниці надійшло вантажу - кукурудзи насипом на 7,350 т менше ніж було відправлено та дана втрата (нестача) сталась з вини залізниці, оскільки на нижньому розвантажувальному люку замінено запірно-пломбувальний пристрій, всередині вагону маються лунка, яка підтверджує висипання кукурудзи та Акт №27.12.2020 контрольного зважування вагонів, та Комерційний акт №415103/295 від 23.12.2020р. підтверджують, що вантаж доставлений до місця призначення не в повному обсязі з вини залізниці.

Крім того, як з`ясовано судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс та Товариством з обмеженою відповідальністю „Агрохім-Партнер було укладено Договір №24-07-20 від 24 липня 2020 року, згідно умов п.1.1 якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс зобов`язується надати транспортно-експедиційні послуги, пов`язані з перевезенням вантажу (зернові, зернобобові, олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом.

Згідно Додаткової угоди №21 до Договору №24-07-20 від 24 липня 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрохім-Партнер доручає Товариству з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс перевезення кукурудзи 3 кл но маршруту ст. Тростянець-Смородине Південної залізниці до станції Жовтнева Одеської залізниці у листопаді-грудні 2020 року загальною кількістю 87 вагонів ( вантаж 5965.600т +/- 10%).

Вартість 1 т кукурудзи 3 класу українського походження урожаю 2020 року, яка перевозилась за маршрутом зі ст. Тростянець-Смородине Південної залізниці до станції Жовтнева Одеської залізниці, згідно бухгалтерської довідки Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс та довідки Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрохім-Партнер становить 7100,00 грн./тонна. (а.с. 56).

З урахуванням викладеного та зазначеного, позивачем було зазначено суду, що Товариству з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс при втраті (нестачі) з вини залізниці 7350,00 кг або 7003,75 кг (з урахуванням природної втрати) кукурудзи 3 класу було завдано збитків на суму 49726,62 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс направлено на стягнення з Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця збитків у розмірі нестачі (втраченого) вантажу у розмірі 49726,62 грн.

Надаючи відзив на позовну заяву, відповідачем було зазначено суду, що на підставі накладної № 44467223 від 19.12.2020р. зі станції Тростянец-Смородино Товариством з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс було відправлено вагон № 95563052 з вантажем - зерно кукурудзи для отримання Товариством з обмеженою відповідальністю „МСП Ніка-Тера на станції призначення Жовтнева.

Відповідачем було зазначено суду, що під час перевезення вагону № 95563052 на станції Миколаїв було складено акти загальної форми від 23.12.2020р. № 12370 та № 512, якими засвідчено комерційну несправність - відсутність ЗПП.

Як було зазначено відповідачем, відповідно до Акту загальної форми від 23.12.2020р. № 512 на підставі раніше складеного акту загальної форми № 12370 від 23.12.2020р. здійснено комісійну перевірку маси вантажу у вагоні та виявлено, що маса вантажу нетто за ПД 69250,00 кг, фактична маса вантажу нетто 61900,00 кг, що менше документу на 7350,00 кг. Складено комерційний акт № 415103/295.

Окремо відповідачем було зазначено суду та зауважено, що відповідно до акту №322 про технічний стан вагона (контейнера) від 23.12.2020р., вагон № 95563052 технічно справний, втрата вантажу неможлива.

За поясненнями відповідача, усі перелічені обставини вказують на те, що виявлена нестача вантажу у вагоні № 95563052 сталась з вини невстановлених осіб, а не з вини відповідача, в наслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти, та усунення яких від неї не залежало.

Виходячи з викладеного, відповідач зазначає, що зі сторони залізниці, як перевізника, були виконані усі умови, встановлені Договором, Правилами приймання вантажів до перевезення та Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, а нестача вантажу сталась з вини невстановлених осіб та з боку перевізника відсутнє і протиправне діяння, і причинний зв`язок, пов`язаний із заподіяною шкодою позивачеві у вигляді нестачі вантажу, а також відсутня й провина відповідача, оскільки всі умови, встановлені діючими нормативно-правовими актами щодо перевезення такого вантажу, як зерно пшениці, були виконані.

У зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс у задоволенні позову до Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця у повному обсязі

Відповідно до наданої відповіді на відзив, позивачем, посилаючись на ст. 924 ЦК України та на ст. 127 Статуту залізниць України, було зазначено суду, що відповідачем не було доведено, що нестача вантажу у вагоні №95563052 сталась не з його вини та жодного доказу щодо цього твердження суду не надано.

Також позивачем було зазначено суду, що відповідач не пояснює чому замість ЗПП Ж270041, який був зазначений в накладній і перевірений залізницею, по прибуттю на станцію призначення на розвантажувальному люці заходиться ЗПП к/з А 397. Також позивачем було зауважено, що не надано пояснення чому зник ЗПП Ж270041, хто його зняв, з якою метою та з яких підстав.

Як стверджує позивач, відомості, які наведені у залізничній накладній №44467223 від 19.12.2020р. свідчать, що завантаження вантажу у вагони здійснено відправником і ним же вказано вагон запломбований ЗПП. В свою чергу перевізником жодних зауважень щодо неправильного накладення ЗПП на вагони, або відсутності ЗПП на вагонах не надано і вантаж прийнятий до перевезення.

Також позивачем було зазначено суду, що оскільки залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу та враховуючи обставини встановлені в акті загальної форми №12370 від 23.12.2020р., акті загальної форми №512 від 23.12.2020р., в Акті №27.12.2020 від 27.12.2020р. в комерційному акті №415103/925 від 23.12.2020р., у довідці про вартість вантажу - кукурудзи, обставини заміни ЗПП відправника, а також прибуття вантажу в меншій кількості, ніж прийнято до перевезення, нестача вантажу відбулась саме під час перевезення та з вини залізниці.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача за час розгляду справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним Товариством з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс в позовній заяві, та направленим, на стягнення збитків у розмірі нестачі (втраченого) вантажу у розмірі 49726,62 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст.306 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством. (ч.ч.2, 3 ст. 308 Господарського кодексу України).

Згідно ч.3 ст.310 Господарського кодексу України, відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення. Якщо одержувач не затребував вантаж, що прибув, в установлений строк або відмовився його прийняти, перевізник має право залишити вантаж у себе на зберігання за рахунок і на ризик вантажовідправника, письмово повідомивши його про це.

Частиною 1 статті 918 Цивільного кодексу України передбачено, що завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 3 ст.32 Статуту Залізниць України визначено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно ст.110 Статуту Залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Обов`язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до ст.113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення (п.а ст.111 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст.114 Статуту залізниць України визначено, зокрема, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості.

Статтею 125 Статуту залізниць України, після прибуття на станцію призначення вантажу всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач. Якщо вантаж адресовано одержувачу, якого не виявилося на станції призначення, відповідальність перед залізницею несе відправник.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст.127 Статуту залізниць України залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами

Положення ст.130 Статуту залізниць України передбачають, пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі втрати вантажу: відправник - за умови пред`явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу; одержувач - за умови пред`явлення вантажної квитанції з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу. У разі неможливості пред`явлення вантажної квитанції подається довідка станції відправлення про прийняття вантажу до перевезення з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу; у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову; у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної; у разі втрати багажу чи вантажобагажу - пред`явник багажної чи вантажобагажної квитанції, а у разі недостачі, псування, пошкодження або прострочення доставки багажу, вантажобагажу - пред`явник акта, виданого залізницею про недостачу, прострочення доставки, псування, пошкодження багажу чи вантажобагажу. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить,зокрема, 0,5% маси всіх інших вантажів.

Відповідно до статті 52 Статуту на станції призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу в разі: прибуття вантажу в пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами (ЗПП) відправника або пломбами (ЗПП) попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачено Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму транспортування в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею. Перевірка вантажу не провадиться в разі вивантаження його залізницею за договором згідно зі статтею 30 Статуту. У зазначених випадках тарні й штучні вантажі видаються з перевіркою кількості й стану вантажу тільки в пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть призвести до зміни стану вантажу, залізниця зобов`язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами й рахунками з розкриттям пошкоджених місць. У разі відсутності пошкодження вантажу комерційний акт про пошкодження тари (упакування) не складається. У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули в справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами (ЗПП) відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості й стану. При наявності на станції призначення або в одержувача вагонних ваг залізниця може здійснювати перевірку маси вантажів, що перевозяться навалом і насипом і прибули без ознак утрати, відповідно до договору між залізницею і одержувачем (п.12 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р.).

Відповідно до п. 3.1. Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею„ (із змінами та доповненнями), відповідно до статей 909 ЦК України та 307 ГК України, статті 110 Статуту за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його одержувачу і несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його для перевезення і до моменту видачі одержувачу, поки не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти та усунення яких від неї не залежало. У статті 111 Статуту наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу. Відповідно до статті 110 Статуту залізниця може бути звільнена від відповідальності, якщо вона доведе й інші обставини, що свідчать про відсутність її вини.

Єдиною підставою для звільнення перевізника від відповідальності за незбереження вантажу є наявність обставин непереборної сили, підтверджена належними і допустимими доказами.

Судом встановлено, що залізницею від позивача було прийнято до перевезення насипом зерно кукурудзи загальною вагою 69250,00 кг за маршрутом зі станції Тростянець- Смородине Південної залізниці до станції Жовтнева Одеської залізниці, що підтверджується залізничною накладною №44467223 від 19.12.2020р., та згідно відомості вагонів до залізничної накладної №44467223 від 19.12.2020р. зерно кукурудзи перезозили у 1 вагоні: №95563052 у кількості 69250,00 кг, тара 23 500.

Згідно Акту №27.12.2020 від 27.12.2020р. контрольного зважування залізничних вагонів, складеного представниками Товариства з обмеженою відповідальністю Морський спеціалізований порт „Ніка-Тера змінного стивідора ОСОБА_1 та змінного вагаря ОСОБА_2 про те, що при контрольному зважуванні залізничних вагонів було виявлено різниця ваги брутто з даними зазначеними в перевізних документах. Так, у вагоні №95563052 згідно накладної №44467223 від 19.12.2020р. відправлено зерно кукурудзи: брутто 92750,00 кг. тара 23500,00 кг, нетто 69250,00 кг. При зважуванні вагону фактично виявлено: брутто 95350,00 кг. тара 23650,00 кг. нетто 61700,00 кг. Розбіжність між фактично виявленою вагою та вказаною в перевізному документі: брутто 7400,00 кг, тара + 150,00 кг. нетто 7550,00 кг.

На станції Миколаїв Одеської залізниці 23.12.2020р. було складено комерційний акт №415103/295. У даному комерційному акті зазначено, що на підставі раніше складеного акту №12370 від 23.12.2020р. на станції Миколаїв Одеської залізниці комісією була проведена перевірка маси вантажу нетто у вагоні у №95563052. Фактична маса брутто вагону складала 85400,00 кг, тара вагону з ПД 23500,00 кг. Маса вантажу нетто за ПД 69250,00 кг. Фактична маса вантажу нетто 61900,00 кг., що менше документу на 7350,00кг. Зважування проводилось на 150-тн вагах МЧД Миколаїв (заводський №2823 огляд перевірка 27.10.2020р.). По прибуттю поїзда виявлено на даному вагоні по документу значиться два ЗПП відправника: Ж270042, Ж270041. Фактично на механізмі пломбування завантажувальних люків ЗПП нр Ж270042 в наявності справне, задіяне, відповідає документу. Зліва за напрямком руху поїзда на механізмі пломбування розвантажувальних люків ЗПП нр Ж270041 відсутнє. Комерційну несправність усунено навішено одну свинцеву пломбу ст. Миколаїв к/з А 397, на момент огляду просипання вантажу немає, розвантажувальні люки закриті щільно. Акт підписано: ДС ОСОБА_3 , ДСЗ Карлов А.В., агент комерційний ОСОБА_5 (а.с. 48).

Судом враховано, що вартість 1 т кукурудзи 3 класу українського походження урожаю 2020 року, яка перевозилась за маршрутом зі ст. Тростянець-Смородине Південної залізниці до станції Жовтнева Одеської, згідно бухгалтерської довідки Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс та довідки Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрохім-Партнер становить 7100,00 грн./тонна. (а.с. 56).

Отже, господарський суд вважає, що встановлені обставини, які свідчать про невідповідність ЗПП на вагоні, та про наявність ознак втрати вантажу, в силу вимог ст.111 Статуту залізниць України є підставою для відповідальності залізниці за нестачу вантажу у цьому вагоні.

Перевіривши розрахунок вартості нестачі вантажу, який здійснений позивачем та згідно з яким вартість втраченого вантажу становить 49726,62 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку вартості вантажу, встановленого у довідці довідці про вартість зерна, також вказаний розрахунок здійснено позивачем із врахуванням природної втрати вантажу під час перевезення (норми недостачі).

При цьому, судом враховується, що в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази впливу на вантаж та/або на вагон з чи інших сторонніх осіб з часу подавання вагону, отже доводи відповідача, що виявлена нестача вантажу у вагоні сталась з вини невстановлених осіб, а не з вини відповідача, внаслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти, не підтверджується будь-якими доказами, тому не приймаються до уваги.

Щодо доводів та заперечень відповідача, з посиланням на звернення виробничого підрозділу „Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень станції Миколаїв до відділення поліції №2 МРУ ГУНП в Миколаївській області, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо відсутності вини залізниці у втраті вантажу та наразі відсутні підстави для звільнення залізниці від відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс до Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2270,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Ем-Транс (18005, м. Черкаси, вул. Кривалівська, 7; ) збитки у розмірі нестачі (втраченого) вантажу у розмірі 49726 (сорок дев`ять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 62 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 08 червня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко