УХВАЛА

м. Київ

10.06.2021Справа № 910/17504/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро індивідуальних рішень» про забезпечення позову у справі № 910/17504/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро індивідуальних рішень"

до Акціонерного товариства "Київський завод "Радар"

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання договору укладеним

за участі представників:

від позивача: Клименко М.С., адвокат,

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро індивідуальних рішень звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Київський завод "Радар" про:

- визнати недійсним та скасувати рішення правління АТ "Київський завод "Радар", що оформлене протоколом засідання правління АТ "Київський завод "Радар" від 12.10.2020 щодо розгляду питання відміни електронного аукціону передачі в оренду незадіяних у виробництві приміщень корпусу №12-13 загальною площею 10084,8 кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 35;

- визнати недійсним та скасувати рішення АТ "Київський завод "Радар", що оформлене протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-08-18-000222-3 від 12.10.2020 про відміну аукціону;

- з дня набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили вважати укладеним договір оренди 10084,80 кв.м. виробничого корпусу №12-13 між АТ "Київський завод "Радар" та ТОВ "Архітектурне бюро індивідуальних рішень" в редакції, яка була підписана ТОВ "Архітектурне бюро індивідуальних рішень" та відповідає вимогам чинного законодавства;

- визнати виробничий корпус №12-13 загальною площею 10084,8 кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 35 переданим на умовах, визначеним цим договором з моменту набрання рішенням господарського суду міста Києва законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 позовну заяву повернуто позивачу без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 у справі № 910/17504/20 скасовано. Матеріали справи №910/17504/20 ухвалено передати до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 справа № 910/17504/20 передана на розгляд судді Поляковій К.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро індивідуальних рішень» про забезпечення позову у справі № 910/17504/20 та призначено судове засідання на 10.06.2021 з викликом сторін.

На обґрунтування поданої заяви позивач вказав, що за наслідками проведеного 02.09.2020 аукціону щодо передачі в оренду 10 084,80 кв. м. виробничого корпусу № 12-13 за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 35, переможцем визначено позивача з ціновою пропозицією 2 588 888 грн., про що сформовано протокол електронного аукціону № UA-PS-2020-08-18-000222- 3. Однак, після направлення позивачем 30.09.2020 підписаного договору оренди відповідач листом від 07.10.2020 повідомив, що немає правових підстав для підписання договору оренди, оскільки згідно з наказу ДК «Укроборонпром» від 06.10.2020 № 406 йому відмовлено у наданні згоди на вчинення значного правочину. Водночас, у подальшому відповідач розмістив на електронному майданчику Prozzoro.Продажі (https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2020-10-28-000078-2) чергове (третє) оголошення про проведення електронного аукціону щодо передачі в оренду 10 084,80 кв. м. виробничого корпусу № 12-13 за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 35 (№ ID UA-PS-2020-10-28-000078-2, номер лоту № 14).

За наведених обставин, позивач у межах даного позову оспорює рішення АТ "Київський завод "Радар" від 12.10.2020 щодо розгляду питання відміни електронного аукціону та про відміну аукціону, а також просить вважати укладеним договір оренди між сторонами в редакції, підписаної позивачем, а нерухоме майно - переданим на умовах, визначеним цим договором.

У зв`язку з цим, позивач просив заборонити Державному підприємству «Прозорро.Продажі» та Товарній біржі «Полонекс» проводити електронний аукціон щодо передачі в оренду 10 084,80 кв. м. виробничого корпусу №12-13 за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 35, № ID UA-PS-2020-10-28-000078-2, номер лоту № 14; заборонити Акціонерному товариству «Київський завод «Радар» передавати в оренду 10 084,80 кв.м. виробничого корпусу №12-13 за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 35 та укладати договори оренди щодо цього майна.

У судовому засіданні 10.06.2021 представник позивача зауважив, що відповідачем у 2021 році також оголошено про проведення електронного аукціону з передачі в оренду нерухомого майна, у зв`язку з чим позивач підтримає подану заяву про забезпечення позову. У той же час, доказів на підтвердження наведених обставин представник позивача не надав.

Представник відповідача на виклик суду в судове засідання не з`явився.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 статті 139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відтак, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У той же час, метою забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, щодо захисту яких пред`явлено позов, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Однак, подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вживаючи заходів забезпечення позову, суд також повинен урахувати баланс інтересів сторін та визначити, чи не обмежать такі заходи права та законні інтереси сторін на здійснення господарської діяльності.

Здійснюючи реалізацію таких гарантій, можливість забезпечення позову у даному випадку має бути піддана трискладовому тесту (Рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 "Федоренко проти України") на визначення того чи було втручання законним у контексті національного законодавства; чи переслідувало таке втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства та чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

Суд зауважує, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням необхідності запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У той же час, звернувшись з даною заявою по забезпечення позову, позивач просив також заборонити Державному підприємству «Прозорро.Продажі» та Товарній біржі «Полонекс» проводити електронний аукціон щодо передачі в оренду нерухомого майна відповідача, однак вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком порушення прав вказаних осіб на здійснення господарської діяльності та є непропорційним втручанням.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень частини 1 статті 136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову в даній справі.

Керуючись статтями 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро індивідуальних рішень» про забезпечення позову у справі № 910/17504/20 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 10.06.2021 року.

Суддя К.В. Полякова