ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1419/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом фізичної особи - підприємця Саленка Валерія Вікторовича до фізичної особи - підприємця Лементовського Сергія Олексійовича про стягнення 28212 грн. 40 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа - підприємець Саленко Валерій Вікторович звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи - підприємця Лементовського Сергія Олексійовича про стягнення, на підставі договору поставки № 17 від 22.11.2016 року, 28212 грн. 40 коп. боргу та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано порушенням відповідачем умов договору поставки № 17 від 22.11.2016 року щодо сплати товару на суму 28212 грн. 40 коп. отриманого по видатковій накладній № 4323 від 28.11.2016 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1419/19 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.01.2020 року.

Ухвалою суду від 10.01.2020 року, за заявою відповідача (вх. № 38850/19 від 24.09.2019 року, а.с. 23), відкладено розгляд справи по суті на 30.01.2020 року, задоволено усне клопотання позивача, доручено господарському суду Харківської області організувати 30.01.2020 року участь фізичної особи-підприємця Саленко Валерія Вікторовича у судовому засіданні у режимі відеоконференції у справі № 925/1419/19.

Відповідач 20.01.2020 року подав суду відзив на позов (вх. № 881/20 а.с. 39-40), в якому заперечував проти позову повністю, заперечення мотивував тим, що договір поставки № 17 від 22.11.2016 року, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, відповідач не укладав, підпис і печатка в примірниках договору і видаткової накладної № 4223 від 28.11.2016 року, доданих позивачем до позовної заяви, від його (відповідача) імені, виконані не ним.

Крім того, на підтвердження заперечень проти позову, відповідач 30.01.2020 року подав суду клопотання (вх. № 1486/20, т.с. 45-46), в якому просив призначити у справі № 925/1419/19 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інститут судових експертиз, на вирішення експертів поставити такі питання:

1. Чи виконано підпис від імені Лементовського Сергія Олексійовича на договорі поставки № 17 від 22.11.2016 року власноручно Лементовським Сергієм Олексійовичем чи іншою особою?

2. Чи виконано підпис від імені Лементовського Сергія Олексійовича на видатковій накладній № 4323 від 28.11.2016 року власноручно Лементовським Сергієм Олексійовичем чи іншою особою?

Також для забезпечення проведення судової почеркознавчої експертизи, просив витребувати у позивача оригінальні примірники договору поставки № 17 від 22.11.2016 року і видаткової накладної № 4323 від 28.11.2016 року.

В засіданні суду 30.01.2020 року за участі представників сторін суд своєю ухвалою задовольнив клопотання відповідача в частині витребування доказів (вх. № 1486/20 від 30.01.2020 року), зобов`язав відповідача надати суду вільні, умовно вільні зразки документів, які містять зразки його підписів та печаток, у зв`язку з цим розгляд справи відклав на 12.02.2020 року, задовольнив усне клопотання представника позивача, доручив господарському суду Харківської області організувати 12.02.2020 року участь позивача і його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції, визнав обов`язковою особисту явку позивача.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року позов фізичної особи - підприємця Саленка Валерія Вікторовича до фізичної особи - підприємця Лементовського Сергія Олексійовича про стягнення 28212 грн. 40 коп. у справі № 925/1419/19 залишено без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 року ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.02.2020 року скасовано, справу № 925/1419/19 передано для продовження розгляду до господарського суду Черкаської області.

Ухвалою суду від 16.07.2020 року призначено справу до судового розгляду по суті на 19.08.2020 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 19.08.2020 року призначено розгляд справи № 925/1419/19 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі судову почеркознавчу експертизу документів, проведення якої доручено судовим експертам Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, зупинено провадження у справі на період проведення експертизи.

19.10.2020 року від завідувача Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Єфіменко А.І. надійшов лист з клопотанням судового експерта про надання додаткових матеріалів та уточнення переліку наданих на експертизу зразків (вх. № 16074/20).

Ухвалою суду від 23.10.2020 року поновлено провадження у справі № 925/1419/19, клопотання судового експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів та уточнення переліку наданих на експертизу зразків прийнято та призначено до розгляду на 29.10.2020 року, яке ухвалою суду від 29.10.2020 року задоволено, уточнено ухвалу господарського суду Черкаської області від 19.08.2020 року переліком наданих на експертизу документів із зразками підпису Лементовського С. О. із зазначенням їх виду; зупинено провадження у справі №925/1419/19 до закінчення експертних досліджень і отримання господарським судом висновків експертів. Супровідним листом № 925/1419/19/11931/2020 від 11.11.2020 року справа № 925/1419/19 направлена до Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

14.12.2020 року до суду надійшов супровідний лист від завідувача Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Єфіменко А.І. від 09.12.2020 року № 11892023 з доданими до нього матеріалами справи № 925/1419/20, актом здачі-приймання висновку експерта № 1189,1439/20-32 від 09.12.2020 року та висновком експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 925/1419/19 від 09.12.2020 року № 1189,1439/20-32.

Ухвалами суду від 18.12.2021 року, 09.02.2021 року поновлено провадження у справі, підготовче провадження у справі № 925/1419/19 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2021 року.

Відповідач подав суду 02.03.2021 року клопотання (вх. № 3475/21 а.с. 225-228), в якому надав докази понесених ним судових витрат на підготовку експертного висновку, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача 6537 грн. 60 коп., визнати поважними причини неподання вказаних доказів у строк встановлений ч. 3 ст. 80 ГПК України.

Ухвалою суду від 02.03.2021 року, за клопотанням позивача, розгляд справи по суті відкладено на 20.04.2021 року (з урахуванням ухвали суду від 12.04.2021 року).

Сторони явку представників у судове засідання 20.04.2021 року не забезпечили, ухвалою суду від 05.03.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю технічної можливості на проведення відеоконференції (відсутні вільні зали судового засідання), відповідач подав суду 20.04.2021 року заяву (вх. № 6508/21 а.с. 245), в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, стягнути з позивача судові витрати понесені ним на проведення експертизи, розгляд справи провести без його участі.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову повністю з таких підстав.

22.11.2016 року позивач - фізична особа-підприємець Саленко Валерій Вікторович, як постачальник, та відповідач - фізична особа-підприємець Лементовський Сергій Олексійович, як покупець, уклали договір поставки № 17 (далі - Договір, а.с. 12-15), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити господарчі товари з пластмас, надалі товар, на умовах, визначених цим договором.

У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:

п. 1.2. - найменування, асортимент, кількість і ціна товару визначаються сторонами при формуванні замовлення на кожну партію товару і вказуються у рахунках-фактурах постачальника або специфікаціях до цього договору, які складаються на підставі замовлень покупця. Рахунки-фактури, а також підписані представниками сторін накладні прирівнюються до специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору;

п 3.1 - у рамках договору покупець здійснює оплату товару на підставі виставлених йому постачальником документів (рахунок-фактура, видаткова накладна);

п. 3.2. - умови оплати: покупець здійснює розрахунки за поставлений товар в наступному порядку:

50% загальної вартості поставленого товару покупець оплачує на умовах 100% передоплати;

50% залишку вартості поставленого товару покупець оплачує на умовах відстрочення платежу 14 календарних днів з дати поставки товару, на підставі виставлених йому постачальником документів (рахунок, рахунок-фактура, видаткова накладна);

п. 3.6.- оплата за товар здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, на готівковий розрахунок шляхом внесення грошових коштів в касу підприємства або будь-яким іншим шляхом, що не суперечить чинному законодавству;

п. 11.1. - договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2017 року. Дія договору автоматично продовжується на наступний рік і на тих умовах, якщо жодна із сторін не заявила про намір розірвати цей договір за 10 днів до закінчення терміну його дії;

Договір підписаний представниками обох сторін, їх підписи посвідчені печатками юридичних осіб, яких вони представляють.

Із видаткової накладної № 4323 від 28.11.2016 року вбачається, що позивач поставив відповідачу товар - господарчі товари з пластмаси в кількості 41 одиниці на загальну суму 28212 грн. 40 коп., вказана видаткова накладна містить підпис та печатку відповідача (а.с. 16).

26.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив у строк до 01.08.2019 року виконати зобов`язання за договором поставки № 17 від 22.11.2016 року, щодо оплати боргу у розмірі 28212 грн. 40 коп., за поставлений товар на підставі видаткової накладної № 4323 від 28.11.2016 року та підписати акт звірки розрахунків (а.с. 17, докази направлення а.с. 18).

Позивач звертався в господарський суд Черкаської області з вимогами до відповідача про стягнення 28212 грн. 40 коп. в порядку наказного провадження.

18.10.2019 року за заявою фізичної особи - підприємця Саленко Валерія Вікторовича господарським чудом Черкаської області видано судовий наказ у справі №925/1225/19 про стягнення з фізичної особи - підприємця Лементовського Сергія Олексійовича 28212 грн. 40 коп. заборгованості за договором поставки від 22 .11. 2016 року №17 та 192 грн. 10 коп. судового збору, який ухвалою суду від 06.11.2019 року скасовано, у зв`язку з чим подано даний позов до суду.

Відповідно до висновку експертів Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.12.2020 року № 1189,1439/20-23, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 925/1419/19 встановлено, що: підписи від імені Лементовського С.О. в графах «Покупець» договору поставки № 17 від 22.11.2016 року та у графі «Отримав (ла)» видаткової накладної № 4323 від 28.11.2016 кожен виконаний рукописно, пишучим приладом - кульковою ручкою без будь-якої попередньої технічної підготовки і технічних засобів; підпис від імені Лементовського Сергія Олексійовича на договорі поставки № 17 від 22.11.2016 року виконаний не Лементовським Сергієм Олексійовичем ; підпис від імені Лементовського Сергія Олексійовича на видатковій накладній № 4323 від 28.11.2016 року виконаний не Лементовським Сергієм Олексійовичем .

Отже, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про стягнення боргу за договором поставки № 17 від 22.11.2016 року на підставі видаткової накладної № 4323 від 28.11.2016 року.

Спірні правовідносини сторін виникли із укладеного сторонами договору поставки № 17 від 22.11.2016 року, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.

За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, застосування штрафних санкцій, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на викладені обставини справи суд вбачає, що позивач вказує на наявність заборгованості відповідача у розмірі 28212 грн. 40 коп. на підставі укладеного сторонами договору поставки № 17 від 22.11.2016 року та видаткової накладної № 4323 від 28.11.2016 року однак відповідач заперечує дійсність вищевказаного договору і видаткової накладної оскільки підпис на вказаних документах не його.

В матеріалах справи міститься висновок судових експертів Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.12.2020 року № 1189,1439/20-23, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 925/1419/19 (далі - експертний висновок), де об`єктами дослідження були договір поставки № 17 від 22.11.2016 року, видаткова накладна № 4323 від 28.11.2016 року в частині належності підпису відповідача Лементовського С.О. на вказаних документах.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про судову експертизу", незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

У висновку зазначено, що підписи від імені Лементовського С.О. в графах «Покупець» договору поставки № 17 від 22.11.2016 року та у графі «Отримав (ла)» видаткової накладної № 4323 від 28.11.2016 кожен виконаний рукописно, пишучим приладом - кульковою ручкою без будь-якої попередньої технічної підготовки і технічних засобів; підпис від імені Лементовського Сергія Олексійовича на договорі поставки № 17 від 22.11.2016 року виконаний не Лементовським Сергієм Олексійовичем ; підпис від імені Лементовського Сергія Олексійовича на видатковій накладній № 4323 від 28.11.2016 року виконаний не Лементовським Сергієм Олексійовичем .

З огляду на вищезазначений висновок експерта, враховуючи викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вважає, що правочин сторонами не укладено відповідно у відповідача не виникло будь-яких зобов`язань перед позивачем за договором поставки № 17 від 22.11.2016 року та видатковою накладною № 4323 від 28.11.2016 року, а відтак не вбачає і підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладені обставини справи, висновок судових експертів Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.12.2020 року № 1189,1439/20-23, суд надає перевагу доводам відповідача, викладеним у його запереченнях проти позову, а позов про стягнення 28212 грн. 40 коп. визнає необґрунтованим, недоказаним і з цих підстав у його задоволенні відмовляє повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за результатами розгляду справи суд враховує таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Статтею 129 ГПК України встановлено порядок розподілу судових витрат, зокрема: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.п. 1-3 ч. 4); під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд також враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (п. 4 ч. 5); у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9).

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За обставин даної справи суд вбачає, що відповідач до початку судового засіданням 02.03.2021 року подав клопотання про намір стягнути з позивача вартість проведеної судової почеркознавчої експертизи, яка на його думку підтвердила безпідставність заявлених позовних вимог. В матеріалах справи № 925/1419/19 наявний висновок судових експертів Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.12.2020 року № 1189,1439/20-23, за результатами проведення почеркознавчої експертизи та копія рахунку № 5785 від 12.10.2020 року на суму 6537 грн. 60 коп.; копія платіжного доручення № 48 від 04.12.2020 року про сплату відповідачем на користь ОМС КНІДСЕ 6537 грн. 60 коп.

Статтею 15 ГПК України встановлено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Стаття 123 віднесена до глави 8 Господарського процесуального кодексу, нею визначено види судових витрат. За її змістом судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відтак, з огляду на викладені обставини справи і норми ч. 3 ст. 123, ст. 129 ГПК України, відшкодуванню відповідачу підлягають його витрати на проведення експертизи у розмірі 6537 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 145, 233, 234, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця Саленка Валерія Вікторовича до фізичної особи - підприємця Лементовського Сергія Олексійовича про стягнення 28212 грн. 40 коп. - відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Саленка Валерія Вікторовича, ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь фізичної особи - підприємця Лементовського Сергія Олексійовича, ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 - 6537 грн. 60 коп. судових витрат на проведення експертизи.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.06.2021 року.

Суддя В.М. Грачов