номер провадження справи 9/43/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2021 Справа № 908/784/21
м.Запоріжжя

За позовом: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Приазовського району електричних мереж (72401, Запорізька область, Приазовський район, смт. Празовське, пров. Лікарняний, 17, )

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про стягнення суми 6612,60 грн.

Суддя Боєва О.С.
Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Приазовського району електричних мереж про стягнення з відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , суми 5951,77 грн. заборгованості за активну електричну енергію, суми 90,00 грн. 3% річних, суми 360,01 грн. пені, суми 210,82 грн. втрат від інфляції, всього загальної суми 6612,60 грн.

Ухвалою суду від 29.03.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/784/21, присвоєний номер провадження 9/43/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

28.05.2021 за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані наступним. На підставі укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти № 299/14-18 від 02.02.2018, в т.ч. п. 10 Додатку № 4, відповідач зобов`язався сплачувати вартість поставленої активної електричної енергії у термін, що не перевищує 10 операційних днів з дня отримання рахунку або платіжної вимоги-доручення. Відповідно до виставлених рахунків № 299/11а від 18.11.2018, № 299/12а від 19.12.2018, які оплачено частково, заборгованість відповідача становить 5951,77 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховано пеню, 3% річних та втрати від інфляції. Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 526, 615, 624, 625 ЦК України, умовами договору про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти № 299/14-18 від 02.02.2018.

14.04.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив, що у 2018 році сторони уклали договір № 299/14-18 від 02.02.2018 року про закупівлю електричної енергії в обсязі 39 443 кВт.год. на суму 84999 грн. 67 коп. У зв`язку з тим, що відповідач за 2018 рік не використав заявленого обсягу електричної енергії позивач та відповідач уклали додаткову угоду №1-18 до договору №299/14-18 від 02.02.2018 про зменшення суми договору, якою домовилися про зменшення суми договору на суму 27343,28 грн., а саме: з 84999 грн. 67 коп. до 57656 грн. 39 коп. На момент укладання додаткової угоди відповідач заборгованості перед позивачем не мав. Відповідач виконав умови даного Договору та оплатив позивачу вартість електричної енергії в сумі 57656 грн. 39 коп., що підтверджується платіжним документом від 29.03.2021. До Бердянського прикордонного загону надійшов рахунок про сплату спожитої електроенергії № 299/12а від 20.12.2018 року (за грудень 2018 кількість спожитої електроенергії 5832 кВт.год., сума до сплати 15000 грн. 20.12.2018 був складений акт №299/12а про прийняття-передавання товарної продукції (про використану активну електричну енергію) за Договором № 299/14-18, згідно з яким в грудні 2018 відповідачем використано 5832 кВт.год. електричної енергії на суму 15000 грн., яка була сплачена позивачем. Копії рахунків №299/11а від 18.11.2018 та № 299/12 від 19.12.2018 відповідач не отримував та не підписував. Позивачем не надано жодного доказу щодо належного відправлення даних рахунків на поштову адресу відповідача. На підставі викладеного, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

21.04.2021 до господарського суду від позивача надійшло заперечення (направлено до суду засобами поштового зв`язку 19.04.2021), яке по суті є відповіддю на відзив, в якій позивач зазначив про наступне. По-перше, рахунки №299/11а від 18.11.2018 на суму 10802,53 грн. та №299/12а від 19.12.2018р. на суму 10149,24грн., які відповідач не сплатив в повному обсязі, виписані на підставі фактично спожитої електричної енергії за листопад та за грудень 2018, а ні на заплановану грошову суму, згідно додаткової угоди № 1-18 до договору № 299/14-18 від 02.02.2018 про зменшення суми договору, яку відповідач планував спожити у 2018 році. По-друге, рахунки отримав представник відповідача під підпис 03.12.2018р. та 17.12.2018р., про що свідчить підпис на рахунках. Представник відповідача завжди власноруч приносив Акти про спожиту протягом розрахункового періоду еклектичну енергію та отримував рахунки на оплату, тому поштове листування було не потрібне. По-третє, рахунок №299/12а від 20.12.2018р. на суму 15000 грн. та акт №299/12а від 20.12.18 складено за проханням відповідача для того, щоб він міг сплатити залишок коштів в сумі 15000 грн. та міг закрити рік з їх рахунку у Казначействі України. Позивач пішов на зустріч проханню відповідача та було складено вище зазначені рахунок та акт. 10.02.2021 представник відповідача отримав акт звірки від 09.02.2021. Загальна заборгованість за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію згідно акту звірки складає 5951,77 грн. На теперішній час заборгованість не сплачена, акт звірки не повернуто.

30.04.2021 до господарського суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (направлено до суду засобами поштового зв`язку 27.04.2021), згідно з яким відповідач підтримав свої доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що у позовній заяві та відповіді на відзив позивач не обґрунтовує коли та в який спосіб у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за договором № 299/14-18 від 02.02.2018 року. Наведений у позовній заяві розрахунок заборгованості суперечить доказам, які надані позивачем.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018 між Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго в особі начальника Приазовського району електричних мереж (Постачальник електричної енергії, позивач у даній справі) та Військовою частиною НОМЕР_1 ДПС України (Споживач, відповідач у справі) було укладено договір про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти № 299/14-18, відповідно до умов якого Постачальник електричної енергії продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 4.4 договору розрахунки за активну електроенергію здійснюються згідно додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» з урахуванням додатка № 7 «Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку».

В пункті 1 додатку до договору № 4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію визначено, що розрахунковим вважається період з 00 годи 20 поточного місця та триває до 24 годин 20 числа (включно) наступного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на рахунок Постачальника, вказаний в п.10 Договору. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника електричної енергії.

Згідно з пунктом 9 додатку № 4 до договору рахунки направляються Постачальником електричної енергії Споживачу поштою рекомендованим листом, нарочним або віддаються уповноваженому представнику споживача під розпис у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою Постачальника електричної енергії журналі. При направленні рахунка Споживачу нарочним Постачальника електричної енергії Споживач зобов`язаний під розпис на супровідному листі прийняти рахунок.

Відповідно до пункту 10 додатку № 4 до договору Споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує 10 операційних днів з дня отримання рахунка, здійснити оплату рахунка, що направляється йому Постачальником електричної енергії.

Датою отримання рахунка вважається:

- при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку

поштового відділення , що підтверджує відправлення. З урахуванням поштового

пробігу документа (по місту 3 дні, по області 5 днів, по України 7 днів);

- у випадку вручення рахунка або платіжної вимоги-доручення уповноваженому представнику Споживача під розпис в журналі, дата зазначена в журналі;

- при направленні нарочним дата вручення Споживачу.

Рахунки, виставлені Постачальником електричної енергії відповідно до умов договору (для попередньої оплати, планових платежів, остаточного розрахунку, інше) отримує представник Споживача одночасно із підписаними зі сторони Постачальника електричної енергії «Актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» та «Актом звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної Постачальником електричної енергії за тарифами, диференційованими за періодами часу» відповідно до умов п. 4 цього додатку. У разі неотримання представником Споживача рахунків для здійснення передбачених умовами договору платежів, відповідні рахунки направляють Споживачу поштою або нарочним згідно умов цього пункту.

За змістом п. 14.1, 14.2 договору, останній набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і укладається на термін по 31 грудня 2018, а в частині виконання зобов`язань (надання акту про спожиту електроенергію, виставлення рахунків, здійснення розрахунків тощо) до повного виконання зобов`язань. Сторони керуючись ст. 631 ЦК України дійшли згоди, що умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладання, починаючи з 01.01.2018.

В пункті 1.3 договору визначено, що обсяг товару за цим договором становить 39443 кВт.год.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 ціна цього договору встановлюється у національній валюті України та становить 84999 грн. 67 коп., в т.ч. ПДВ. Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. У разі зменшення ціни договору здійснюється пропорційне зменшення обсягу товару, що поставляється за цим договором.

07.12.2018 сторонами було укладено Додаткову угоду № 1-18 до Договору № 299/14-18 від 02.02.2018, згідно з якою сторони домовилися внести зміни до п. 3.1 Договору, а саме: зменшити суму договору на 27343 грн. 28 коп., в т.ч. ПДВ. Пункт 3.1 договору викладено в наступній редакції: «Ціна цього договору встановлюється у національній валюті України та становить 57656 грн. 39 коп., в тому числі ПДВ 9609 грн. 40 коп.». Також викладено у новій редакції Додаток №1 до договору.

Позивач звернуся до суду з позовною заявою, за якою відкрито провадження у даній справі, з вимогами про стягнення з відповідача суми 5951,77 грн. заборгованості за активну електричну енергію, суми 90,00 грн. 3% річних та суми 360,01 грн. пені, нарахованих згідно з розрахунком за період з 01.08.2020 по 01.02.2021, а також суми 210,82 грн. втрат від інфляції за серпень 2020 грудень 2020.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В частині 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 13, статей 73, 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

В пункті 4 додатку № 4 до Договору «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» встановлено, що Споживач не пізніше 14-00 годин 2-го робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до Постачальника електричної енергії для подання у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою Споживача та скріплених його печаткою:

- Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за формою Додатка № 5.1.;

- Акта звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної Постачальником електричної енергії за тарифами, диференційованими за періодами часу за формою додатка № 5.4. (у випадку розрахунку за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу).

Постачальник електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає Споживачу.

В п. 10 Додатку № 4 до договору, зокрема, визначено, що рахунки, виставлені Постачальником електричної енергії відповідно до умов договору (для попередньої оплати, планових платежів, остаточного розрахунку, інше) отримує представник Споживача одночасно із підписаними зі сторони Постачальника електричної енергії «Актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» та «Актом звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної Постачальником електричної енергії за тарифами, диференційованими за періодами часу» відповідно до умов п. 4 цього додатку.

Матеріали справи свідчать, що згідно з Актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за формою Додатка № 5.1 за листопад 2018 року відповідачем спожито активну електроенергію у кількості 4200 кВт.год. Згідно з Актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за грудень 2018 року відповідачем спожито електроенергію в кількості 3946 кВт.год. Вказані Акти підписані Споживачем та Постачальником електричної енергії.

Позивачем на підставі вищевказаних отриманий даних про спожиту електричну енергію було виставлено рахунок № 299/11а від 18.11.2018 на оплату електроенергії спожиту у листопаді 2018 в кількості 4200 кВт.год на загальну суму 10802,53 грн. та рахунок № 299/12а від 19.12.2018 на оплату електроенергії спожитої у грудні 2018 в кількості 3946 кВт.год на загальну суму 10149,24 грн.

В подальшому сторонами було складно Акт № 299/12а від 20.12.2018 прийняття-передавання товарної продукції (про використану активну електричну енергію) за договором № 299/14-18, відповідно до змісту якого Постачальник електричної енергії та Споживач склали цей акт про те, що Споживачем на підставі приладів обліку в грудні місяці 2018 використано 5832 кВт/год активної електричної енергії на суму 15 000 грн. з ПДВ. Даний акт підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Також відповідач надав копію виставленого йому Приазовським РЕМ рахунку №299/12а від 20.12.2018 на оплату 5832 кВт/год електричної енергії на суму 15000,00 грн.

Відповідно до банківської виписки Військовою частиною НОМЕР_1 було перераховано 20.12.2018 оплату в розмірі 15000 грн. У призначенні платежу вказано: «За електроенергію, 20.12.2018 АВР № 299/12а за грудень 2018р., договір № 299/14-18».

Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком заборгованості, позивач здійснив зарахування зазначеної оплати в розмірі 15 000,00 грн. наступним чином: в рахунок погашення заборгованості за спожиту електроенергію у листопаді 2018 (10802,53 грн.) та залишок грошових коштів у сумі 4197,47 грн. в рахунок часткової оплати спожитої електроенергії у грудні 2018. Внаслідок цього, заборгованість відповідача, яка заявлена позивачем до стягнення, складає 5951,77 грн.

Приазовським РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» виставлено Військовій частині НОМЕР_1 претензію від 20.11.2020 за вих. № 70-01/722 на суму 7863,25 грн., яка складається з суми 5951,77 грн. заборгованості по активній електричній енергії, а також сум пені, 3% річних та втрат від інфляції. На претензії міститься відмітка та підпис про її отримання 04.12.2020.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив. Зазначив про те, що згідно з Додатковою угодою № 1-18 сума договору була зменшена до 57656,39 грн. Відповідач виконав умови Договору та оплатив позивачу вартість електричної енергії в сумі 57656,39 грн., на момент укладення додаткової угоди заборгованості відповідач перед позивачем не мав. У зв`язку з перерахуванням позивачу суми 15000 грн. на підставі підписаного сторонами Акту №299/12а від 20.12.2018 приймання-передавання товарної продукції (про використану активну електричну енергію) у грудні 2018 року та виставленого рахунку на оплату, відповідач стверджує про відсутність заборгованості перед позивачем.

Позивач у відповіді на відзив на спростування доводів відповідача, зокрема, зазначив, що рахунки № 299/11а від 18.11.2018 на суму 10802,53 грн. та № 299/12а від 19.12.2018р. на суму 10149,24 грн., які відповідач не сплатив у повному обсязі, виписані на підставі фактично спожитої електричної енергії за листопад та за грудень 2018, а не на заплановану грошову суму згідно додаткової угоди № 1-18 від 07.12.2018.

Вирішуючи спір суд враховує наступне.

Як визначено у пункті 3 Додатку № 4 до договору, у разі відсутності попередньої оплати, оплата споживаної протягом розрахункового періоду електричної енергії проводиться Споживачем плановим платежем по рахунку, який направляє йому Постачальник електричної енергії за плановий період з 20 числа поточного місяця по 20 число наступного місяця на суму 90% від вартості обсягу договірної величини електричної енергії відповідного розрахункового періоду. Кінцевим терміном оплати є 15 число поточного місяця.

За необхідності розмір планового платежу може бути скореговано з урахуванням фактичного споживання електричної енергії за плановий період, одержаних від Споживача коштів за споживання електричної енергії відповідного розрахункового періоду, у тому числі за резервування обсягу електричної енергії на покриття екологічної та/або аварійної броні.

Відповідно до пунктів 6 та 7 Додатку № 4, за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого Споживачем Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

У разі перевищення Споживачем договірної величини споживання електричної енергії, що визначається постачальником при підбитті підсумків розрахункового періоду на основі «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію», сума платежу для остаточного розрахунку збільшується на величину вартості, визначеної виходячи із середньозваженого тарифу, різниці фактично спожитої та договірної величини споживання електричної енергії.

Згідно з п. 3.2 Договору у разі зменшення ціни договору здійснюється пропорційне зменшення обсягу товару, що постачається за цим договором.

В пункті 14.1 Договору визначено, що він укладається на термін по 31 грудня 2018.

Отже умовами Договору визначено направлення (надання) Постачальником Споживачу рахунку на оплату планового платежу за електричну енергію (з 20 числа поточного місяця по 20 число наступного місяця) та передбачено подальше коригування Постачальником розміру планового платежу з урахуванням фактичного споживання електричної енергії за плановий період. В разі перевищення договірної величини споживання електричної енергії, відповідно, здійснюється збільшення суми платежу для остаточного розрахунку.

Додаткова угода № 1-18 від 07.12.2018 до Договору, на яку посилається відповідач, та якою сторонами зменшено ціну договору, була укладена до закінчення розрахункового періоду споживання електроенергії за договором та остаточного коригування обсягів фактичного споживання електричної енергії Споживачем за розрахунковий період грудень 2018 року.

Оплата відповідачем 20.12.2018 суми 15000 грн. за активну електричну енергію за грудень 2018, не спростовує при цьому наявність заборгованості за спожиту активну електроенергію у листопаді 2018, доказів оплати якої відповідачем не надано. Розподілення позивачем вказаної суми оплати, шляхом зарахування оплати електроенергії за листопад 2018 та часткової оплати за грудень 2018, в цілому не впливає на фактичну наявність суми заборгованості Споживача за договором у заявленому позивачем розмірі.

Твердження відповідача про неотримання ним рахунків № 299/11а від 18.11.2018 на на суму 10802,53 грн. та № 299/12а від 19.12.2018 на суму 10149,24 грн. суд оцінює критично, адже згідно з п. 10 Додатку № 4 до договору, рахунки, виставлені Постачальником електричної енергії відповідно до умов договору (для попередньої оплати, планових платежів, остаточного розрахунку, інше) представник Споживача отримує одночасно із підписаними зі сторони Постачальника електричної енергії «Актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію». Як встановлено судом вище, відповідні Акти за листопад та грудень 2018 були підписані сторонами, зазначені рахунки на опалту виписані на обсяги електричної енергії, вказані у цих Актах. Рахунки містять підпис про їх отримання.

На підставі всього вищевикладеного, досліджених у сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за активну електричну енергію в розмірі 5951,77 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми 90,00 грн. 3% річних та суми 360,01 грн. пені, нарахованих згідно з розрахунком за період з 01.08.2020 по 01.02.2021, а також суми 210,82 грн. втрат від інфляції, нарахованих за період: серпень 2020 грудень 2020. Нарахування здійснено на суму заборгованості 5951,77 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.3.1 договору за недотримання термінів сплати рахунків за активну електроенергію (п. 10 додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію») Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов`язання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожен день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Отже умовами договору визначено більший період нарахування пені, ніж встановлений вищевказаною нормою шестимісячний строк, а саме: за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на все вищевикладене, факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати активної електричної енергії є встановленим. Суд враховує, що визначення періоду нарахування є правом позивача, при цьому перевірка наданого позивачем розрахунку здійснюється судом не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи викладене, суд здійснивши перевірку розрахунку пені дійшов до висновку, що його здійснено правильно, з урахуванням обставин справи, вимог закону та умов договору, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за заявлений позивачем період у розмірі 360,01 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунки сум 3% річних та втрат від інфляції в межах заявлених позивачем періодів нарахування, суд дійшов до висновку, що дані розрахунки є правильними, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявлених позивачем розмірах.

Відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Приазовського району електричних мереж (72401, Запорізька область, Приазовський район, смт. Празовське, пров. Лікарняний, 17, ) суму 5951 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 77 коп. заборгованості за активну електричну енергію, суму 360 (триста шістдесят) грн. 01 коп. пені, суму 90 (дев`яносто) грн. 00 коп. 3% річних, суму 210 (двісті десять) грн. 82 коп. втрат від інфляції та суму 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2021.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва