ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4543/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021, рішення підписано - 11.02.2021 р., суддя Красота О.І., у справі №904/4543/20

за позовом Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС", м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА", м.Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 135 660,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Приватне підприємство "ГЛОБАЛ-ТРАНС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА", яким просить суд стягнути 82 253,40 грн. - основного боргу, 10 144,84 грн. - 3% річних за період з 31.01.2018р. до 12.08.2020р., 20 211,58 грн. - інфляційних витрат за період з січня 2018р. по липень 2020р., 23 050,89 грн. - пені за період з 13.08.2019р. по 10.06.2020р. та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки №52 від 01.12.2017р. в частині своєчасної оплати поставленого товару за видатковими накладними, у зв`язку з чим порушено умови договору щодо строку оплати, що в свою чергу, стало підставою для здійснення нарахування позивачем пені, інфляційних витрат та 3% річних на суму боргу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 у справі №904/4543/20 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА" на користь Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" 10 144,84 грн. - 3% річних та судовий збір у сумі 399,28 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

За висновком суду розрахунок 3% річних у сумі 10 144,84 грн. позивачем здійснено вірно.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 23 050,89 грн. пені, суд першої інстанції виходив з обставин, що розрахунок пені не містить кінцевого періоду її нарахування по кожній із позицій, кожна з яких має різну суму боргу (за видатковою накладною), що в свою чергу вказує про неможливість перерахунку вказаних сум судом по всім 79 позиціям, тому вимога про стягнення суми пені у розмірі 23 050,89 грн., перевірка якої є неможливою, є недоведеною.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат суд першої інстанції встановив, що розрахунок інфляційних витрат у сумі 20 211,58 грн. за загальний період з січня 2018 року по липень 2018 року (згідно періодів нарахування 3% річних) здійснено з фактичних кінцевих дат місяців, за які і застосовано певні індекси інфляції. Індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця (лист Верховного Суду України від 03.04.1997 року за № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Доводи та вимоги апеляційних скарг.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Приватне підприємство «ГЛОБАЛ-ТРАНС» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року у справі № 904/4543/20 в частині відмови позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» на користь Приватного підприємства «ГЛОБАЛ-ТРАНС» 20 211,58 грн. втрат від інфляції за період з січня 2018р. по липень 2020р., 23 050,89 грн. пені за період з 13.08.2019 р. по 10.06.2020 р. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» на користь Приватного підприємства «ГЛОБАЛ-ТРАНС» судового збору в розмірі 399,28 грн. та прийняти нове, яким задовольнити вимоги Приватного підприємства «ГЛОБАЛ-ТРАНС» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» на користь Приватного підприємства «ГЛОБАЛ-ТРАНС» 20 211,58 грн. витрат від інфляції за період з січня 2018р. по липень 2020р., 23 050.89 грн. пені за період з 13.08.2019 р. по 10.06.2020 р. та судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року у справі № 904/4543/20 є не обґрунтованим у зв`язку із не з`ясуванням обставин та неправильним встановленням судом обставин, які мають значення для справи внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

Щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 23 050,89 грн. пені за період з 13.08.2019 р. по 10.06.2020 р. в апеляційний скарзі скаржник вказує, що під час розрахунку пені за кожною окремою видатковою накладною з урахуванням строку спеціальної позовної давності враховані: спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України); початок строку обчислення позовної давності згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, що збігається з датою початку прострочення зобов`язання відповідача за конкретною накладною (колонка друга таблиці «Розрахунок пені окремо за кожною видатковою накладною»); дата, коли видаткова накладна була оплачена повністю (колонка третя таблиці «Розрахунок пені окремо за кожною видатковою накладною»); кількість днів прострочення за кожною видатковою накладною (з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України), що підраховані шляхом сумування календарних днів між датою початку прострочення зобов`язання та датою, коли видаткова накладна була оплачена повністю, що й є періодом нарахування пені, а дата, коли видаткова накладна була оплачена повністю, - є датою кінця періоду нарахування пені, який не перевищує 6-місячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України для нарахування пені від дня, коли зобов`язання мало бути виконане; відповідні розміри облікових ставок НБУ за період прострочення.

Апелянт вказує, що не бажання суду першої інстанції перевіряти арифметичну правильність розрахунку пені не є належною підставою для відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 23 050,89 грн. пені за період з 13.08.2019 р. по 10.06.2020р.

Стосовно розрахунку суми 20 211,58 грн. втрат від інфляції за період з січня 2018 року по липень 2020 року позивач пояснює, що втрати від інфляції розрахував в середньому за місяць шляхом множення суми заборгованості, яка існувала й не була погашена відповідачем на кінець кожного місяця, на сукупний індекс інфляції за цей місяць. Враховуючи той, факт, що відповідач здійснював оплату не чітко за сумами видаткових накладних, а хаотично, заборгованість можливо розрахувати лише наростаючим підсумком на кінець кожного календарного місяця.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2021 року у справі № 904/4543/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 у справі №904/4543/20, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

01.12.2017 між Приватним підприємством "ГЛОБАЛ-ТРАНС" (позивач у справі, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА" (відповідач у справі, Покупець) укладено Договір поставки №52 з протоколом розбіжностей.

Відповідно до п.1.1 Договору, Постачальник зобов`язується в обумовлений даним договором термін поставити і передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов цього Договору.

В п.1.2. Договору, Товаром є товар, вказаний в Специфікації Постачальника (далі-«Специфікація»), яка узгоджується з Покупцем і підписується сторонами. Специфікація затверджується сторонами у встановленій формі (Додаток №1 до цього Договору) і є невід`ємною частиною цього Договору.

За умовами п.3.1. передача (здача-приймання) товару здійснюється згідно товарно - транспортної накладної, що надається Постачальником. Право власності та ризики на товар переходять до Покупця з моменту за якістю і за кількістю, що підтверджується відбитком штампа «Прийнято за кількістю і якістю підрозділу (магазин / РЦ) Покупця на транспортної накладної із зазначенням дати прийняття товару підписом особи, яка прийняла товар.

Загальна вартість Договору складається з суми товарів, зазначених у накладних (п.4.1. Договору).

Згідно з п.4.2. Договору, Постачальник надає Покупцеві ціни на товар, згідно специфікації, що діє на момент формування замовлення.

Приписами п.4.3. Договору визначено, що Покупець здійснює оплату за товар в такий спосіб:

4.3.1. Через 60 (шістдесят) календарних днів від дати отримання товару Покупцем.

4.3.2. Весь товар, поставлений за накладними до моменту відкриття нового магазину мережі, а також знову введений товар в період дії цього договору оплачується за 30 днів до моменту закінчення терміну дії цього договору, або ж протягом 7 днів з моменту виведення товару з асортименту мережі. Оплата здійснюється в платіжний день покупця - четвер.

Оплата здійснюється при наданні Постачальником належним чином оформлених документів, надання яких є необхідним, згідно цього Договору та чинного законодавства України. Постачальник не надасть такі документи, виконання зобов`язань Покупцем по оплаті призупиняється.

Відповідно до п.4.4 Договору, оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів, платіжним дорученням на розрахунковий рахунок Постачальника.

На виконання умов Договору позивач за період з 17.01.2018 по 07.04.2020 поставив відповідачу товар на загальну суму 4 548 192,96 грн. згідно видаткових накладних.

Відповідачем за Договором поставки здійснена часткова оплата товару в розмірі 4 465 939,56 грн., що підтверджується банківськими виписками за період з 23.03.2018 по 07.08.2020, платіжним дорученням № від 07.08.2020 та угодами про зарахування зустрічних однорідних позовних вимог за період з 31.01.2018 по 30.04.2020.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 82 253,40 грн.

Позивач на адресу відповідача направив претензію вих.№26 від 22.05.2020 з вимогою оплатити заборгованість та Акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 82 253,40 грн. не оплачено, що і було причиною виникнення спору.

В ході розгляду справи, позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та зазначив, посилаючись на часткову оплату відповідачем поставленого товару, а саме: 14.08.2020 в розмірі 8 400,00 грн.; 21.08.2020 в розмірі 11 300,00 грн.; 28.08.2020 в розмірі 7 400,00 грн.; 04.09.2020 в розмірі 3 572,60 грн.; 25.09.2020 в розмірі 9 285,12 грн.; 06.11.2020 в розмірі 13 820,52 грн.; 06.11.2020 в розмірі 28 475,16 грн.

Відповідач сплатив позивачу 82 253,40 грн. суму основної заборгованості, відповідно, позивач заявив про зменшення суми заборгованості на суму 82 253,40 грн.

Внаслідок порушення відповідачем умов Договору поставки № 52 від 01.12.2017 року щодо строку оплати, позивачем здійснено розрахунок 3% річних за період з 31.01.2018р. по 12.08.2020р. у розмірі 10 144,84 грн., інфляційних витрат за період з січня 2018р. по липень 2020р. у розмірі 20 211,58 грн. та пені за період з 13.08.2019р. по 10.06.2020р. у розмірі 23 050,89 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів переглядає оскаржуване рішення лише в межах доводів апеляційної скарги Приватного підприємства «ГЛОБАЛ-ТРАНС», а саме щодо стягнення заявленої позивачем суми інфляційних витрат у розмірі 20 211,58 грн. та пені у розмірі 23 050,89 грн.

З матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» свої зобов`язання за Договором поставки №52 від 01.12.2017 щодо оплати товару виконало у повному обсязі, проте з порушенням строку оплати згідно з положеннями п.4.3. Договору.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу положень ч.1 ст.548, ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.10. Договору, у разі несвоєчасного або неповного перерахування грошових коштів у відповідності до п.4.3 Договору, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, дійсної в період нарахування пені, від простроченої суми за кожен день прострочки.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов Договору поставки № 52 від 01.12.2017 року позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар, на підтвердження чого позивачем надано видаткові накладні за кожною здійсненою поставкою товару з 17.01.2018 по 07.04.2020, а також банківські виписки за період з 23.03.2018 по 07.08.2020, платіжне дорученням № від 07.08.2020 та угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за період з 13.08.2019р. по 10.06.2020р., що підтверджують оплати відповідача.

У позовній заяві Приватного підприємства «ГЛОБАЛ-ТРАНС» наведено розрахунок пені у розмірі 23 058,89 грн. за кожною видатковою накладною окремо за період з 19.07.2019 р. по 12.06.2020 р.

Проте, місцевий суд при перевірці вказаного розрахунку позивача, дійшов помилкового висновку, що розрахунок позивача не містить кінцевого періоду нарахування пені по кожній із 79 позицій (видаткових накладних).

Судом першої інстанції зазначено, що вимога про стягнення пені у загальному розмірі 23 059,89 грн., перевірка якої є неможливою, а тому є недоведеною.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем під час розрахунку пені за кожною окремою видатковою накладною чітко було визначено: дату початку прострочення зобов`язання з врахуванням 60 календарних днів на оплату від дня отримання відповідачем товару (п. 4.3. Договору поставки № 52 від 01.12.2017 року); дату, коли видаткова накладна була оплачена повністю, що є датою кінця періоду нарахування пені; кількість днів прострочення за кожною видатковою накладною, що є періодом нарахування пені.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача колегія суддів зазначає, що даний розрахунок є вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що здійснений позивачем розрахунок інфляційних витрат у розмірі 20 211,58 грн. за період з січня 2018р. по липень 2020р., нарахованих за прострочення відповідачем оплат за отриманий товар є невірним так, як позивачем розрахунки здійснено з фактичних дат місяців, за які і встановлено певні індекси інфляції.

За приписами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права і інтересу.

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 08.05.2019р. по справі №904/2156/18.

Однак, місцевий суд дійшов помилкового висновку, що вимога про стягнення інфляційних втрат визнається необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на вимоги ст. 74, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання грошового зобов`язання, та визначеного позивачем розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

Отже, у разі незгоди з наданим позивачем до справи розрахунком суд першої інстанції мав здійснити власний розрахунок, а не відмовляти у позові в цій частині з підстав недоведеності цих вимог.

Посилання позивача в апеляційній скарзі, що оскільки відповідач здійснював оплату не чітко за сумами видаткових накладних, а хаотично, заборгованість можливо розрахувати лише наростаючим підсумком на кінець кожного календарного місяця є помилковим.

Апеляційний суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат нарахованих на прострочену заборгованість, виходячи з кожної видаткової накладної, зі встановленням періодів прострочення оплати по кожній видатковій накладній, встановив, що перерахована сума інфляційних витрат перевищує суму, як заявлена до стягнення позивачем, однак колегія суддів не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року у справі № 904/4543/20 слід скасувати в частині відмови в стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» на користь Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" 23 050,89 грн. пені, 20 211,58 грн. інфляційних втрат і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 23 050,89 грн. пені та 20 211,58 грн. інфляційних втрат із прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем при поданні позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269-270, 275, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021року у справі №904/4543/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року у справі №904/4543/20 в частині відмови в стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» на користь Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" 23 050,89 грн. пені, 20 211,58 грн. інфляційних втрат та судового збору 1702,72 грн. -скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» на користь Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" 23 050,89 грн. пені, 20 211,58 грн. інфляційних втрат, 1702,72 судового збору задовольнити.

Cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» на користь Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" 23 050,89 грн. пені, 20 211,58 грн. інфляційних втрат та 1702,72 грн. судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» на користь Приватного підприємства "ГЛОБАЛ-ТРАНС" 3153,00грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв