ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1123/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України, справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Росторг - Інвест" (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 29, ідент. код 43591006)

до Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" (юридична адреса: 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28 А, код 33689922; адреса для листування: 61034, м. Харків, вул. Переможців, 6 А, код 38746882);

про стягнення 188319,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Росторг - Інвест" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс", в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором поставки №1/П-2020 від 30.04.2020 (за видатковими накладними № 254 від 01.10.2020, № 256 від 01.10.2020, № 261 від 07.10.2020, № 263 від 07.10.2020) у розмірі 188319,64 грн., з яких: 169469,82 грн. - боргу, 8901,18 грн. - пені, 2193,95 грн. - 3% річних та 7754,69 грн. - інфляційних. Також позивач зазначив про судові витрати у розмірі 14091,18 грн., з яких 2824,79 грн. судового збору та 11266,39 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем і які, останній просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2021 прийнято позовну заяву ТОВ "Росторг - Інвест" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/1123/21 розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачеві, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання.

Клопотання від сторін, в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України, щодо проведення розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

27.04.2021 відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 9660), в якому заперечуючи проти заявлених позовних вимог, зазначив, що з підстав стягнення з заборгованості за договором поставки від 30.04.2020 р. №1/п-2020 позивачем подано 6 позовів окремо по різним фактам поставки та за твердженнями відповідача, викладеними у відзиві на позов, відповідач виконував умови договору та здійснив перерахування коштів у загальному розмірі 1959322,78 грн, натомість позивачем не надано доказів та не обґрунтовано, що саме по видатковим накладним № 254, 256 від 01.10.2020, № 261, 263 від 07.10.2020 відповідач порушив умови договору. За таких підстав відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

05.05.2021 позивачем, через канцелярію суду, надано відповідь на відзив (вх. № 10026), в якій позивач наголошує, що відповідач протиправно не виконує умови договору в частині розрахунків, не сплачує заборгованість за договором, а актом звірки взаємних розрахунків, що наданий до суду та відповідачу, підтверджується стан заборгованості Концерну "Військторгсервіс" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест". Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

30 квітня 2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест" (позивач, постачальник) та Концерном "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" (відповідач, покупець) було укладено договір поставки № 1/П-2020, відповідно до умов п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується на умовах, передбачених договором, постачати в асортименті продукти харчування (товар) покупцеві, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати товар.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, кількість, ціна, строк поставки, адреса поставки товару вказується в замовленнях покупця, погоджених з постачальником, які є невід`ємними частинами цього договору.

Поставка товару здійснюється відповідно до замовлення покупця. Замовлення подається покупцем не пізніше, ніж за 3 (три) календарних дні до передбачуваної дати поставки на електронну адресу постачальника ІНФОРМАЦІЯ_1. (п. 2.1. Договору).

Умовами п. 2.4. Договору передбачено, що право власності на товар переходить до покупця з дня поставки товару. Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін товарно-транспортних накладних, (далі по тексту - ТТН), які складаються у двох примірниках: один для покупця, один - постачальнику.

Умови щодо вартості товару і порядку розрахунків узгоджені сторонами у розділі 3 договору, зокрема, відповідно до п. 3.2 договору загальна вартість цього договору складається з вартостей товару, зазначених у всіх ТТН, за якими здійснювалася поставка протягом терміну дії цього договору, а згідно умов п. 3.3. договору сторони погодили, що всі розрахунки за цим договором здійснюються виключно в національній валюті України. Оплата партії поставленого товару здійснюється в гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, протягом 21 календарного дня з моменту отримання товару.

Датою оплати товару вважається дата перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника (п. 3.4. договору).

Умовами п. 6.2. договору передбачено, що за прострочення оплати покупцем вартості поставленого товару, останній зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 9.1. договору, він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 р., а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами мають тривалий характер, зокрема позивачем на виконання своїх зобов`язань за спірним договором було передано у власність відповідача за 4-ма видатковими накладними (№ 254 від 01.10.2020 p. на суму 11793,60 грн.; № 256 від 01.10.2020 p. на суму 92565,72 грн.; № 261 від 07.10.2020 р. на суму 61425,00 грн.; № 263 від 07.10.2020 р. на суму 3685,50 грн.) товар на загальну суму 169469,82 грн., що підтверджується наданими позивачем видатковими та товарно-транспортними накладними, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 19-24).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання зобов`язання відповідача по оплаті вартості поставленого на його користь товару встановлено положеннями п. 3.3. договору поставки № 1/П-2020 від 30.04.2020 р. і складає 21 календарних дні з моменту отримання товару.

Як вказує позивач, у позовній заяві та встановлено з наданих до матеріалів справи: актів звірки взаєморозрахунків станом на 31.10.2020 р., позивач окремими партіями поставляв відповідачу товар, зокрема на підставі видаткових накладних № 254 від 01.10.2020 p., № 256 від 01.10.2020 p., № 261 від 07.10.2020 р., № 263 від 07.10.2020 р. було поставлено відповідачу, та відповідно отримано останнім товар на загальну суму 169469,82 грн., в свою чергу доказів оплати відповідачем за отриманий у цей період товар до матеріалів справи не надано та надані відповідачем пояснення цього факту не спростовують.

Таким чином, відповідач розрахунок за отриманий від позивача за спірним договором у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим, у останнього виникла перед позивачем заборгованість за поставлений за договором поставки № 1/П-2020 від 30.04.2020 р. за видатковими накладними № 254 від 01.10.2020 p., № 256 від 01.10.2020 p., № 261 від 07.10.2020 р., № 263 від 07.10.2020 р., яка станом на час розгляду справи становить 169 469,82 грн.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, не надання відповідачем доказів здійснення своєчасної оплати поставленого товару, або обґрунтованих заперечень проти вимог позивача, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого ТОВ "Росторг-інвест" за договором поставки № 1/П-2020 від 30.04.2020 р. товару:

- за видатковими накладними № 254, 256 від 01.10.2020 p. на загальну суму 104359,32 грн з 23.10.2020 р.;

- за видатковими накладними № 261, 263 від 07.10.2020 p. на загальну суму 65110,50 грн з 29.10.2020 р.;

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З приписами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи містять докази виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо поставки відповідачу товару та не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заборгованості за поставлений товар, що є предметом позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Таким чином, факт прострочення оплати відповідачем не спростовано.

Відповідно до частини першої статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За приписами ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних доказів виконання домовленості або вмотивованих заперечень проти неї, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, вимоги позивача в сумі основного боргу у розмірі 169469,82 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга ст.549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 Цивільного кодексу України)

Умовами договору поставки № 1/П-2020 від 30.04.2020 р., а саме в п. 6.2. сторони дійшли згоди про те, що за прострочення оплати покупцем вартості поставленого товару, останній зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи встановлену у договорі відповідальність за неналежне виконання умов договору у вигляді стягнення пені, приймаючи до уваги прострочення здійснення оплат за спірними видатковими накладними, перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 8901,19 грн. (за період з 23.10.2020 по 31.12.2020 на суму 104359,32 грн. та за період з 29.10.2020 по 31.12.2020 на суму 65110,50 грн.) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню як правомірна.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивачем, на підставі приписів ст. 625 ЦК України, заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2193,95 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7754,69 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних, враховуючи періоди та суми заборгованості встановлені судом вище, суд дійшов висновку про правильність здійснених позивачем розрахунків, а тому вимога позивача про стягнення 3% річних у розмірі 2193,95 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7754,69 грн. визнається обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачем представлено достатньо об`єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, натомість відповідач позовні вимоги не спростував, не подав доказів погашення боргу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги пред`явлені правомірно, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги у даній справі задоволено у повному обсязі, тому судовий збір у розмірі 2824,79 грн. покладається на відповідача та підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 11266,39 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Факт надання виконавцем Товариству з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест" (замовнику) правової допомоги підтверджується, зокрема:

- договором № 709/м про надання правової допомоги від 06.07.2020 із додатком (узгоджена вартість адвокатських послуг);

- додатковою угодою до договору № 6 від 22.01.2021 р.

- розрахунком витрат на правову допомогу № 1 від 26.03.2021 р.;

- актом надання послуг № 30 від 26.03.2021 за договором № 709/м про надання правової допомоги від 06.07.2020.

Як вбачається зі змісту договору № 709/м про надання правової допомоги від 06.07.2020, укладеним між адвокатським об`єднанням "Компанія "Довіра" в особі партнера адвоката Марцих Ярослава Олександровича (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Росторг-Інвест" (замовник), замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати замовнику, у відповідності до умов договору, правничої допомоги з юридичних питань, які цікавлять замовника, а замовник зі свого боку зобов`язаний прийняти вказані послуги та своєчасно їх оплатити.

В додатку № 1 до договору, сторонами узгоджена вартість адвокатських послуг, до якого включена також разова винагорода адвокату, яка складає 2% від суми позову.

Відповідно до розрахунку витрат ТОВ "Росторг-Інвест" на правову допомогу, загальна сума понесених витрат на правничу допомогу становить 11266,39 грн.

В підтвердження наданих послуг за договором № 709/м про надання правової допомоги від 06.07.2020, в розмірі 11266,39 грн., між замовником та виконавцем складено акт надання послуг № 30 від 26.03.2021, підписаний сторонами даного договору, без зауважень, а також надано копію квитанції до прибуткового касового ордера № 155 від 26.03.2021 року.

Згідно ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначив Касаційний господарський суд у Постанові від 24.11.2020 у справі № 911/4242/15, що критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд зауважує, що відповідачем, відповідно до приписів п. п. 5, 6 ст. 126 ГПК України, не заявлялось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката або інших заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат позивача на правничу допомогу.

Отже, матеріалами справи підтверджується фактичне понесення позивачем вказаних у заяві судових витрат на професійну правничу допомогу в суму 11266,39 грн., у зв`язку з розглядом справи № 922/1123/21, та правомірність покладення даних витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241, 247 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Концерну "Військторгсервіс" (юридична адреса: 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28 А, код 33689922) в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" (61098, м. Харків, вул. Переможців, 6 А, ідент. код філії 38746882) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росторг - Інвест" (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 29, ідент. код 43591006) суму основного боргу у розмірі 169469,82 грн., пеню у розмірі 8901,18 грн., 3 % річних у розмірі 2193,95 грн., інфляційні втрати у розмірі 7754,69 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2824,79 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 11266,39 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "07" червня 2021 р.

Суддя М.І. Шатерніков