РІШЕННЯ

26 травня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/168/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Коник М.М.

розглянув справу

за позовом Приватного малого підприємства "СОВР", 46023, м. Тернопіль, вул. 15-го Квітня, 10

до відповідача Фізичної особи підприємця - Кавковської Олени Методіївни, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості у сумі 24 899,96 грн.

За участю представників сторін:

Позивача: Багрій Богдан Євгенович, доручення №6 від 10.02.2021

Відповідача: не з`явився

Суть справи:

Приватне мале підприємство "СОВР" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи підприємця Кавковської Олени Методіївни про стягнення заборгованості у сумі 24 899,96 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 25.03.2021, головуючим суддею для розгляду справи № 921/168/21 визначено суддю Чопко Ю.О.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.03.2021 позовну заяву Приватного малого підприємства "СОВР" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/168/21; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 14.04.2021.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині стягнення 19 396,68 грн, та просить суд задовольнити позовні вимоги в цій частині. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Фізичною особою підприємцем Кавковською О.М. неоплачені надані йому послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Зважаючи на це, у відповідача виникла заборгованість, сума якої заявлена до стягнення у судовому порядку.

Суд розцінює заяву представника позивача як зменшення розміру позовних вимог та розглядає справу в подальшому про стягнення 19 396,68 грн.

Відповідач участі у судовому засіданні повноважного представника не забезпечив, відзиву на позов, не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зокрема, факт належного повідомлення Фізичної особи підприємця Кавковської Олени Методіївни підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення №040.

Приписами ст.248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (ч. 8 ст. 252 ГПК України).

Наслідки неявки в судове засідання сторони визначено у статті 202 ГПК.

Так, за змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 202 ГПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до приписів ст.129 Конституції України, ст.2 ГПК України своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи зазначені правові норми, наявність відомостей про направлення відповідачу ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на те, що явка відповідача не визнавалась судом обов`язковою, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без участі повноважного представника відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Із даною правовою нормою кореспондуються і положення статті 174 ГК України, за якою господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

02.02.2016 між Приватним малим підприємством "СОВР" (Сторона 1) та Фізичною особою підприємцем Кавковською Оленою Методіївною (Сторона 2) укладено договір на участь у витратах орендарів та власників нежитлових приміщень на утримання будинку та прибудинкової території №39, відповідно до п.1.1. якого предметом договору є розподіл витрат щодо утримання житлового будинку №9 по вул. 15 Квітня і прибудинкової території Стороною 1 та Стороною 2.

Відповідно до п.2.1.1. Договору Сторона 1 зобов`язалася забезпечити утримання будинку та прибудинкової території, елементів її благоустрою відповідно до Положення про систему технічного обслуговування, ремонту та реконструкції жилих будівель в містах та селищах України.

Повідомляти Сторону 2 про зміну тарифів на оплату експлуатаційних витрат з утримання будинку і прибудинкової території (п.2.1.2 Договору).

Сторона 2 зобов`язалася оплачувати витрати на утримання будинку та прибудинкової території (п.2.2.2. Договору).

Вартість витрат на утримання будинку та прибудинкової території визначається за відповідною формулою.

Розмір витрат за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру витрат за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Розрахункова сума витрат в місяць визначається шляхом множення розміру витрат за 1кв.м. на площу нежитлового приміщення, яку займає орендар/власник в житловому фонді.

Згідно розрахунку плата становить 327,06 грн (п.3.1. Договору).

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що термін його дії 1 рік з моменту його підписання.

На Сторону 1 покладаються обов`язки щодо вирішення питань з обслуговування та ремонту будинку, утримання прибудинкової території.

Вона виступає в ролі замовника при укладенні договорів з підприємствами щодо обслуговування та ремонту будинку, здійснює фінансово-господарські операції з утримання будинку, веде відповідну технічну документацію (п.6.1. Договору).

Також, 01.05.2019 між Приватним малим підприємством "СОВР" (Сторона 1) та Фізичною особою підприємцем Кавковською Оленою Методіївною (Сторона 2) укладено договір на участь у витратах орендарів та власників нежитлових приміщень на утримання будинку та прибудинкової території №39, відповідно до п.1.1. якого предметом договору є розподіл витрат щодо утримання житлового будинку №9 по вул. 15 Квітня і прибудинкової території між Стороною 1 та Стороною 2.

Відповідно до п.2.1.1. Договору Сторона 1 зобов`язалася забезпечити утримання будинку та прибудинкової території, елементів її благоустрою відповідно до Положення про систему технічного обслуговування, ремонту та реконструкції жилих будівель в містах та селищах України.

Повідомляти Сторону 2 про зміну тарифів на оплату експлуатаційних витрат з утримання будинку і прибудинкової території (п.2.1.2 Договору).

Сторона 2 зобов`язалася оплачувати витрати на утримання будинку та прибудинкової території (п.2.2.2. Договору).

Вартість витрат на утримання будинку та прибудинкової території визначається за відповідною формулою.

Розмір витрат за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру витрат за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Розрахункова сума витрат в місяць визначається шляхом множення розміру витрат за 1кв.м. на площу нежитлового приміщення, яку займає орендар/власник в житловому фонді.

Згідно розрахунку плата становить 538,79 грн (п.3.1. Договору).

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що термін його дії 1 рік з моменту його підписання.

На Сторону 1 покладаються обов`язки щодо вирішення питань з обслуговування та ремонту будинку, утримання прибудинкової території.

Вона виступає в ролі замовника при укладенні договорів з підприємствами щодо обслуговування та ремонту будинку, здійснює фінансово-господарські операції з утримання будинку, веде відповідну технічну документацію (п.6.1. Договору).

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1603 від 28.09.2011 встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і на інші житлово комунальні послуги, зокрема, по будинку за адресою АДРЕСА_2 в розмірі 1,38 грн за 1 кв.м. площі нежитлового приміщення (додаток 12 до рішення).

Наказом Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології від 31.03.2017 затверджено коригуючий коефіцієнт 2,610 до тарифу, згідно рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1603 від 28.09.2011.

На підтвердження факту надання підприємством послуг по утриманню будинку та прибудинкової території по вул. 15 Квітня, 9 у місті Тернополі позивачем долучено копії Актів виконаних робіт від: 26.03.2019, 23.04.2019, 24.04.2019, 01.07.2019, 10.07.2019, 05.08.2019, 07.08.2019, 21.08.2019, 15.01.2020, 29.04.2020, 17.06.2020, 24.06.2020, 07.12.2020, 14.12.2020, 16.01.2021, 20.01.2021, 01.03.2021, 02.03.2021

Перелічені Акти складені комісією в складі головного інженера ПМП "СОВР", майстра дільниці, власників, мешканців квартир та містять інформацію про вид виконаних робіт, їх дату, адресу будинку.

Також, для обслуговування та ремонту будинку, ПМП "СОВР" як Замовником укладено договори: №05/1 від 01.05.2012 по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів; №12 від 30.09.2016 про виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж гарячого водопостачання та системи централізованого опалення; №12 від 01.01.2015 на планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання; №1720 від 26.06.2006 про надання послуг з водопостачання та водовідведення; №24/2 від 03.04.2017 про надання послуг; №06-04-18-01 від 06.04.2018 купівлі-продажу; №115-15 від 01.01.2015 про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Як стверджує позивач заборгованість за відповідачем становить 19 396,68 грн та залишається неоплаченою, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Дослідивши наявні у справі докази в сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються спеціальним Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Положеннями ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належить, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів так і зобов`язання оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, в силу перелічених законодавчих норм, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Касаційного господарського суду від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/7968/19 від 21.04.2020.

Оскільки саме лише не укладення між сторонами письмового договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є належне підтвердження надання та споживання таких послуг у спірний період.

При цьому, позивачем повинно бути доведено за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів факт надання послуг, їх обсяг, вартість, а також настання у відповідача строку виконання грошового зобов`язання з оплати таких послуг.

З приводу спірних правовідносин, у статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" законодавець обумовив, що споживач має здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Розмір тарифу та структура основних витрат на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по будинку за адресою вул. 15 Квітня, 9 встановлено на підставі рішень Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1603 від 28.09.2011, а з 01.04.2017 - наказу Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології від 31.03.2017.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що на підставі встановлених тарифів, позивачем нараховано Фізичній особі підприємцю - Кавковській Олені Методіївні за ІІ-ІV квартали 2018 4849,17 грн; за І-ІV квартал 2019 6465,56 грн; за І-ІV квартал 2020 6465,56 грн та за І квартал 2021 1616,39 грн, а всього за надані послуги нараховано 19 396,68 грн.

Фактичне надання послуг позивачем підтверджено в актах виконаних робіт, котрі складено в заявлений період.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

01.07.2015 набрав чинності Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", який визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (ч.2 ст.7 Закону).

Відповідно до частини другої статті 12 Закону витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Отже, враховуючи вищенаведені факти та норми законодавства, у відповідача виник обов`язок здійснити оплату послуг по утриманню даного будинку та його прибудинкової території пропорційно до частки спільної власності у даному будинку, що належить товариству.

При цьому, обов`язок відповідача з утримання належного йому майна виник незалежно від обставин звернення до нього позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суд від 22.02.2018 у справі №910/11312/17.

Згідно зі ст.525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

Згідно ст.ст.11, 16, 509 ЦК України кредитору належить право у судовому порядку вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Доказів, що підтверджують виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих послуг на момент розгляду спору судом у матеріалах немає, а тому суд визнає доводи позивача на суму 19 396,68 грн боргу правомірними, документально підтвердженими та не спростованими відповідачем в установленому законом порядку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч.2 ст.73 ГПК України).

Частиною 1 ст.74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, враховуючи порушення умов договору з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129,238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи підприємця Кавковської Олени Методіївни, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 ) на користь Приватного малого підприємства "Совр", м. Тернопіль, вул. 15-го Квітня, 10 (код 21139073) 19 396 (дев`ятнадцять тисяч триста дев`яносто шість) грн 68 коп. заборгованості і 1 768 (одну тисячу сімсот шістдесят вісім) грн 29 коп. судових витрат.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі його оскаржити до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 4 червня 2021 року.

Суддя Ю.О. Чопко