номер провадження справи 32/6/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 Справа № 908/12/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Колодій Н.А. при секретарі судового засідання Новасардовій І.В., розглянувши матеріали

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого геологічного підприємства Артемівська гідрогеологічна партія (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Сибірцева, 186)

До відповідача: Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20)

про стягнення 101528,12 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 604/12 від 24.12.2020 (вх. № 15/08-07/21 від 05.01.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого геологічного підприємства Артемівська гідрогеологічна партія до Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго про стягнення 101528,12 грн. штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов договору підряду № 3471-ДЭ-ПрТЭС від 02.05.2019, які складаються з 10582,06 грн. інфляційних витрат, 13800,70 грн. - 3% річних та 77145,36 грн. пені. Також, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 27102,00 грн. (судовий збір в сумі 2102,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн.).

05.01.2021 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу № 908/12/21 розподілено судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.01.2021 вищевказану позовну заяву прийнято судом, відкрито провадження у справі № 908/12/21 (номер провадження 32/6/21). Справу вирішено розглядати у спрощеному провадженні без виклику учасників справи.

У строк, встановлений судом для подання відзиву, Акціонерне товариство ДТЕК Дніпроенерго, м. Запоріжжя звернулось до Господарського суду Запорізької області з зустрічною позовною заявою про визнання договору підряду № 3471-ДЭ-ПрТЭС від 02.05.2019 недійсним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 908/12/21 передано на розгляд судді Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 01.02.2021 відмовлено Акціонерному товариству ДТЕК Дніпроенерго у наданні відстрочки сплати судового збору до прийняття рішення у справі. Зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого геологічного підприємства Артемівська гідрогеологічна партія про визнання договору підряду № 3471-ДЭ-ПрТЭС від 02.05.2019 недійсним, залишено без руху.

У зв`язку з клопотанням відповідача та зі складністю спору ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.02.2021, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.02.2021. До того ж, ухвалою суду від 01.02.2021 про перехід зі спрощеного позовного провадження за правилами загального позовного провадження відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний термін з дня отримання даної ухвали.

Ухвалою суду від 16.02.2021 підготовче засідання відкладено на 01.04.2021.

Ухвалою суду від 18.02.2021 зустрічну позовну заяву повернуто Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго.

Ухвалою суду від 01.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження та судове відкладено на 15.04.2021.

Ухвалою суду від 15.04.2021 закрито підготовче провадження у справі № 908/12/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.04.2021.

Ухвалою суду від 28.04.2021, у зв`язку з неявкою представників сторін розгляд справи відкладено на 27.05.2021 та розгляд справи по суті розпочати з 27.05.2021.

З огляду на те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, судове засідання 27.05.2021 проводилося без фіксування технічними засобами, на підставі ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Сторони належним чином повідомлялись про розгляд справи.

Враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи, достатність матеріалів справи для розгляду спору, суд визнав можливим розглянути справу.

Згідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 101528,12 грн., які складаються з 10582,06 грн. інфляційних витрат, 13800,70 грн. - 3% річних та 77145,36 грн. пені, на підставі ст.ст. 526, 546-551, 611, 625, 626, 627, 629, Цивільного кодексу України та ст. ст. 193, 216 Господарського кодексу України, посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем умов договору підряду № 3471-ДЭ-ПрТЭС від 02.05.2019, укладеного між сторонами у справі. Також, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 27102,00 грн. (судовий збір в сумі 2102,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн.).

Відповідач відзив на позов не надав. В клопотанні про продовження строків підготовчого провадження, зазначив про те, що позивачем не вірно обраховано строк прострочення платежу, заперечив щодо періоду нарахування 3% річних, просить застосувати позовну давність до вимог стягнення пені, а також заперечив щодо стягнення сум витрат 25000 грн., пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Рішення ухвалено в судовому засіданні 27.05.2021 без участі представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

На розгляд суду передано позовні вимоги про стягнення з Акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго 101528,12 грн. штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов договору підряду № 3471-ДЭ-ПрТЭС від 02.05.2019, які складаються з 10582,06 грн. інфляційних витрат, 13800,70 грн. - 3% річних та 77145,36 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.05.2019 між Акціонерним товариством ДТЕК Дніпроенерго (замовник, відповідач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю виробничим геологічним підприємсвом «Артемівська гідрогеологічна партія» (підрядник, позивач у справі) уклали договір підряду №3471-ДЭ-ПрТЭС.

Відповідно до умов п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, передбачених цим Договром, позивач зобов`язався своїми силами і на свій ризик викоанти, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити наступні роботи: з реконструкції свердловини режимно-спостережної мережі в місцях розміщення місць видалення відходів (інв. № 567) (далі- роботи) на ДТЕК Придніпровська ТЕС (далі об`єкт) відповідно до умов Договору.

Позивач за умовами договору зобов`язався виконати обсяг робіт, передбачений технічним завданням (1.3. Договору).

Згідно п. 4.1. договору сторони узгодили, що прийом виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно за Актами приймання виконаних пірядних робіт (Форма КБ-2в), довідками про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3), що підписується уповноваженими представниками обох сторін. Датою завершення етапу виконаних робіт, передбаченого в графіку виконаних робіт, є дата зазначена в останньому Акті- приймання виконаних підрядних робіт по даному етапу (Форма КБ-2в).

Як зазначив позивач, на протязі 2019 року виконав всі завдання відповідача, а відповідач прийняв ці роботи, але не своєчасно виконав свої зобов`язання по сплаті прийнятої роботи за Актом № 3 від 31.10.2019 року на суму 494122,49 грн.

В матеріалах справи міститься підписаний 31.10.2019 сторонами та завірений печатками підприємств Акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019 року форми Кб-2в на суму 494122,49 грн., а також довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 до цього акту.

Пунктом 5.4 Договору визначено, що оплата виконаних і прийнятих робіт здійснюється замовником щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 5 (п`яти) робочих днів з 15 календарного дня з дати підписання сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3) на підставі виставленого рахунку підрядником або іншим не забороненним чинним законодавством України способом. Якщо останній день сроку для оплати, що встановлений цим Договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № 046 від 31.10.2019 в сумі 494122,49 грн. Як зауважив позивач в позові, відповідач отримав рахунок № 046 від 31.10.2019, який додатково ще був направлений електронною поштою.

Відповідач своєчасно оплату за виконані роботи не здійснив.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. № 312/08 від 31.08.2020 сплатити вартість прийнятих робіт в сумі 494122,49 грн. та інфляційні витрати в розмірі 90120,53 грн., докази направлення даної вимоги на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком від 08.09.2020 та витягом з електронної пошти.

Після отримання вимоги № 312/08 від 11.08.2020 відповідачем було перераховано на на рахунок позивача оплату за виконані роботи відповідно до договору № 3471-ДЭ-ПрТЭС від 02.05.2019 та рахунку 046 від 31.10.2019, а саме 17.09.2020- в сумі 226402,28 грн. та 24.09.2020 в сумі 267720,21 грн., що пітверджується платіжними дорученнями, копії яких міститься в матеріалах справи.

01.12.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 2 (вих. № 524/12) з пропозицією перерахувати кошти у вигляді штрафний санкцій за несвоєчасне проведення розрахунків за Договором підряду в сумі 101528,12 грн., які складаються з 10582,06 грн.- інфляційні витрати, 13800,70 грн.- 3% річних та 77145,36 грн. пені. Докази направлення даної вимоги на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком від 02.12.2020.

Відповідач вимогу позивача залишив без задоволення.

На даний час, відповідачем не сплачено 10582,06 грн. інфляційних витрат, 13800,70 грн. - 3% річних та 77145,36 грн. пені, що стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Відповідач свою відмову оплатити заборгованість в добровільному порядку мотивує тим, що позивач по справі не довів належними та допустими доказами факт передачі АТ «ДТЕК Дніпроенерго» рахунку на оплату, а тому у відповідача не настав строк оплати за виконані роботи, а відтак і підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 101528,12 грн. відсутні. Відповідач також заперечив проти розрахунку позивача штрафних санкцій, зазначив про те, що позивачем не вірно обрахований період прострочення та просить застосувати позовну давність до вимог стягнення пені. Крім того, відповідач заперечив щодо стягнення 25000 грн. витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, оскільки до матеріалів справи не надано детальний опис робіт (надних послуг) виконаних адвокатом в межах справи № 908/12/21, їх вартість, доказів, які підтверджують надання адвокатом послуг, а із доданих до позовної заяви документів не можна встановити цього переліку, а також з урахуванням того, що адвокатом безпідставно нарахована пеня, не вірно обраховані періоди суми, що призвело до безпідставного збільшення суми позовних вимог.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд виходить з наступного.

Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору підряду в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (п. 1 ст. 843 ЦК України).

Відповідно до п. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Статтею 530 ЦК України встановлено - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положення статті 599 Цивільного кодексу України встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що та не спростовується відповідачем, що позивач в повному обсязі виконав будівельні роботи відповідно до умов договору, про що сторони 31.10.2019 підписали акт №3 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019 року форми КБ-2в на суму 494122,49 грн., а також довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 до цього акту.

Відповідно п.5.4 Договору, оплата виконаних і прийнятих робіт здійснюється замовником щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 5 (п`яти) робочих днів з 15 календарного дня з дати підписання сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3) на підставі виставленого рахунку підрядником або іншим не забороненним чинним законодавством України способом.

Оскільки акт виконаних робіт підписаний та скріплений печатками сторін 31.10.2019 відповідач повинен був розрахуватись за виконані роботи до 22.11.2019 включно. Відповідач своєчасно оплату за виконані позивачем роботи відповідно до умов договору не здійснив.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. № 312/08 від 31.08.2020 сплатити вартість прийнятих робіт в сумі 494122,49 грн. та інфляційні витрати в розмірі 90120,53 грн., докази направлення даної вимоги на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком від 08.09.2020 та витягом з електронної пошти.

Як встановлено судом, відповідач 17.09.2020 та 24.09.2020 здійснив оплату за виконані позивачем роботи на суму 494122,49 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення.

01.12.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 2 (вих.. № 524/12) з вимогою перерахувати штрафні санкції за несвоєчасне проведення розрахунків за Договором підряду в сумі 101528,12 грн., які складаються з 10582,06 грн.- інфляційних витрат, 13800,70 грн.- 3% річних та 77145,36 грн. пені. Докази направлення даної вимоги на адреси відповідача підтверджується фіскальним чеком від 02.12.2020.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на неотримання від ТОВ «Виробние геологічне підприємство «Артемівська гідрогеологічна партія» рахунку на оплату робіт, у зв`язку з чим у нього не настав строк оплати за виконані роботи, а відтак і підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 101528,12 грн. відсутні.

Вказані доводи відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки за умовами спірного договору підряду сторони погодили строк, а саме протягом 5 (п`яти) робочих днів з 15 календарного дня з дати підписання сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3), а не з моменту виставлення рахунку на оплату. В договорі не передбачено обов`язку позивача здійснити вручення або відправлення рахунку, лише вказано про здійснення відповідачем оплати на підставі виставленого рахунку. За ствердженнями позивача, ним був виставлений відповідачу рахунок № 046 від 31.10.2019 р. на суму 494122,49 грн. після складання та підписання сторонами акту виконаних робіт. Вказані доводи позивача відповідачем не спростовано, доказів звернення до позивача з приводу відсутності рахунку № 046 від 31.10.2019 для оплати не надано.

Натомість з платіжних доручень вбачається, що при здійсненні оплати відповідачем вказано в призначенні платежу «оплата за виконанні роботи по реконструкції РНС дог№ 3471-ДЭ-ПрТЭС від 02.05.201, рах046 від 31.10.2019», тобто з посиланням на рахунок позивача № 046 від 31.10.2019 р., копія якого міститься в матеріалах справи. Отже, доводи відповідача про неотримання рахунку № 046 від 31.10.2019 спростовуються фактичними обставинами справи.

Більш того, обов`язок відповідача оплатити виконані роботи згідно умов договору не пов`язаний з моментом отримання відповідачем рахунку, а тому неотримання відповідачем рахунку у будь-якому випадку не звільняє його від обов`язку сплатити вартість виконаних позивачем робіт. Так, відповідач, будучи обізнаним про наявність у нього обов`язку оплати та вартість виконаних робіт протягом протягом 5 (п`яти) робочих днів з 15 календарного дня з дати підписання сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт, повинен був самостійно здійснювати контроль щодо розрахунку належної до сплати суми. Рахунок-фактура є документом, який містить лише платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною обставиною у розумінні ст.212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити належні за договором платежі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 у справі № 37/405).

Враховуючи фактичні обставини, а саме заборгованість за договором відповідач сплатив лише 17.09.2020 та 24.09.2020, а повинен був сплатити до 22.11.2019 (включно), суд погоджується з доводами позивача про наявність прострочки у відповідності договору прийнятих на себе зобов`язань за цим договором.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 5.8. договору сторони дійшли згоди, що фінансовими гарантіями, за договором є штрафні санкції, передбачені сторонами в розділі 8 Договору.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 8.8. Договору сторони узгодили, що у разі порушення замовником строків оплати робіт він, на письмову вимогу підрядника виплачує підряднику пеню, діючу на момент порушення зобов`язання, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язань.

Таким чином, сторони погодили лише розмір пені за кожен день прострочення, однак не погодили можливий період її нарахування.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивач нарахував пеню за період з 23.11.2019 по 17.09.2020 року на загальну суму 226402,28 грн. та за період 23.11.2019 по 24.09.2020 на загальну суму прострочення 267720,21 грн., із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня за кожен день прострочення

Однак обґрунтованим періодом нарахування пені за правилами ч. 6 ст. 232 ГК України є період з 23.11.2019 року по 23.05.2020 року включно. Відтак, пеня за період з 24.05.2020 р. по 24.09.2020 р. заявлена позивачем до стягнення необгрунтовано.

Разом з тим, до пені нарахованої за період з 23.11.2019 року по 23.05.2020 року - суд застосовує строк позовної давності, оскільки відповідачем подано заяву щодо її застосування.

Відповідно до статей 256, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За умовами частин 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, зважаючи на усе викладене вище у сукупності вимога позивача про стягнення пені у розмірі 77145,36 грн. слід відмовити.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 13800,70 грн. та інфляційни втрати у розмірі 10582,06 грн.

Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 ст. 625 ЦК України.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати за виконані роботи за договором, вимоги про стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Враховуючи викладене, роботи повинні бути оплачені у строк до 22.11.2019.

Заперечення відповідача щодо розрахунку позивачем 3% річних, судом приймається, оскільки позивачем включений в розрахунок 3 % річних період після сплати заборгованості з 24.09.2020 по 01.12.2020, а в розрахунку втрат від інфляції - жовтень.

Перевіривши за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи ЗАКОНОДАВСТВО заявлені до стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних та періоди їх нарахування, судом встановлено, що вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 7872,46 грн., а вимоги в частині стягнення 3% підлягають задоволенню в сумі 12267,98 грн. В іншій частині вимоги 3% річних в сумі 1532,72 грн. та 2709,60 грн. втрат від інфляції відхиляються як безпідставно заявлені.

Відтак стягненню підлягає 3% річних у сумі 12267,98 грн. та інфляційні втрати у сумі 7872,46 грн.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною права на суд, адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бурдов проти Росії).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого геологічного підприємства Артемівська гідрогеологічна партія, є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сума судового збору, що підлягала до сплати за подання позовної заяви у справі становить 2102 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020).

Згідно з матеріалами справи, позивачем за платіжними дорученнями № 167 від 17.08.2020 було сплачено суму 8763,65 грн. судового збору, отже переплата становить 6661,65 грн.

За змістом п.1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Оскільки в позовній заяві позивачем викладено клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 6661,65 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо геологічного підприємства «Артемівська гідрогеологічнв партія» слід повернути вказану суму судового збору за відповідною ухвалою суду.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. (згідно попереднього орієнтовного розрахунку), то з цього приводу суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

За таких обставин, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

До позовної заяви додано лише договір № 106 про надання правничої допомоги від 20.07.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії ДН № 105588 від 20.07.2020, рахунок фактуру № 365/09 від 25.09.2020, банківська виписка що свідчить про оплату 25000 грн. витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката за Договором про надання правничої допомоги № 106 від 20.07.2020 та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікував понести в зв`язку із розглядом справи, згідно з яким витрати на правничу допомогу складають 25000,00 грн.

У порушення ч. 3 ст. 126 ГПК України позивачем не надано суду розрахунку витрат на правничу допомогу і з визначенням остаточної суми таких витрат, не подано доказів на підтвердження здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Також не подано доказів на підтвердження виконання послуг адвокатом (фактичного надання послуг), зокрема, підписаного акту виконаних робіт із детальним розшифруванням наданих послуг та їх вартості, також позивачем не надано доказів на підтвердження здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем у зав`язку з розглядом даної справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, які за попереднім (орієнтовним) розрахунком складають 25000,00 грн., та вказано, що акт виконаних робіт за договором № 106 від 20.07.2020 буде поданий до суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Станом на час розгляду справи відповідні докази на підтвердження судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу до суду не находили.

У зв`язку із цим, питання щодо розподілу судових втрат в цій частині судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО, (69006, м. Запоріжжя,вул. Добролюбова, буд. 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого геологічного підприємства Артемівська гідрогеологічна партія (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Сибірцева, 186, ) 12267 (дванадцять тисяч двісті шістдесят сім) грн. 98 коп. 3% річних, 7872 (сім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 46 коп. втрат від інфляції, 416 (чотириста шістнадцять) грн. 98 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне судове рішення складено та підписано 09.06.2021.

Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. А. Колодій