ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Справа № 906/81/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: адвокат Іванченко О.В.

відповідача: адвокат Сіра А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 16.03.2021, повне рішення складено 18.03.2021, у справі № 906/81/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" (м. Київ)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росток" (с. Курчиця Новоград-Волинського району)

про стягнення 345 287,67 грн

У січні 2021 року ТОВ "Консорис Консалтинг Юей" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з СТОВ "Росток" 345287,67 грн, з яких 189000,00 грн боргу за договором про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги № ФД07/12/2017 від 07.12.2017, 116620,07 грн пені, 13188,70 грн 3 % річних, 26478,90 грн інфляційних втрат, а також 5179,32 грн судового збору, 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021 у справі № 906/81/21, серед іншого:

1. Закрито провадження у справі в частині стягнення 150000,00 грн. боргу.

2. Позов задоволено частково.

3. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росток" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей": - 39000,00 грн Боргу; - 585,00 грн судового збору; - 11000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

4. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 116620,07 грн пені.

5. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 3 % у сумі 13188,70 грн.

6. Відмовлнено в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних нарахувань у сумі 26478,90 грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.03.2021 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" повернутро з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 2250,00 грн, сплачений згідно з платіжним дорученням № 241 від 11.01.2021.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього обов`язку згідно з договором своє зобов`язання щодо повернення до 31.08.2018 поворотної безпроцентної фінансової допомоги не виконав, після звернення позивача з позовом до суду відповідачем повернуто 150 000,00 грн фінансової допомоги, а тому позовні вимоги у частині стягнення основного боргу задоволені частково у сумі 39 000,00 грн, в частині стягнення 150 000,00 грн боргу провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Місцевий господарський суд відмовив у стягненні 116 620,07 грн пені, врахувавши клопотання відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відмовляючи у стягненні 13 188,70 грн 3 % річних та 26 478,90 грн інфляційних втрат, суд врахував п. 1.2 Договору, згідно з яким допомога надається на безпроцентній основі, плата за користування допомогою не стягується. Тобто суд відніс 3 % річних та інфляційні втрати до плати за користування коштами, стягнення яких договором не передбачено.

Крім того, на підставі ст. 129 ГПК України судом проведено розподіл судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам; враховуючи клопотання відповідача судом зменшено судові витрати позивача на надання правничої допомоги до 11 000,00 грн.

Позивач ТОВ "Консорис Консалтинг Юей", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021 у справі № 906/81/21 скасувати в в частині стягнення 585,00 грн судового збору, 11 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу, відмови у стягненні 116 620,07 грн пені, 13 188,70 грн 3 % річних, 26 478,90 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, здійснити новий розподіл судових витрат.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

рішення в частині стягнення 39 000,00 грн боргу не оскаржується;

судом неправомірно залишено без розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог, подану до суду 26.02.2021;

ч. 2 ст. 625 ЦК України застосовується господарським судом за наявності порушення грошового зобов`язання; сплата 3 % річних та інфляційних втрат не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Тому судом безпідставно відмовлено у стягненні 13 188,70 грн 3 % річних, 26 478,90 грн інфляційних втрат;

судом безпідставно зменшено витрати на надання правової допомоги з 20 000,00 грн до 11 000,00 грн, поскільки у Договорі про надання правової допомоги № 01-09/2020 від 21.09.2020 сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди).

Таким чином, на думку скаржника, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому наявні усі правові підстави для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині /а.с. 115-121/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Консорис Консалтинг Юей» на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021 у справі № 906/81/21, розгляд справи призначено на 02.06.2021 об 12:00 год. /а.с. 129-130/.

28.04.2021 від СТОВ «Росток» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 3565/21 від 28.04.2021), в якому відповідач заперечив щодо доводів та вимог апеляційної скарги позивача, подав докази сплати коштів. присуджених до стягнення оскаржуваним рішенням суду, просив рішення Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021 у справі № 906/81/21 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 та від 31.05.2021 постановлено судове засідання 02.06.2021 проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення за допомогою програмного забезпечення «EasyCon.

В судовому засіданні 02.06.2021 представники позивача та відповідача підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу відповідно.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" (надалі позикодавець, позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Росток" (надалі позичальник, відповідач) укладено договір №ФД07/12/2017 про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги (далі - Договір ), згідно з п. 1.1 якого позикодавець надає позичальнику у власність, а позичальник приймає грошові кошти у розмірі 189 000,00 грн (далі - допомога) та зобов`язується повернути позикодавцю отриману грошову суму в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору, допомога надається на безпроцентній основі, плата за користування допомогою не стягується.

Допомога може надаватись частками або однією сумою в термін до 31.03.2018 (п. 1.3 Договору).

Строк повернення допомоги: не пізніше 31.08.2018 (п. 1.4.1 Договору).

Згідно з п. 1.5 Договору, допомога вважається наданою з моменту зарахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у договорі.

Згідно з п. 1.6 Договору, допомога вважається повернутою з моменту зарахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця, вказаний у договорі.

Відповідно до п. 3.3 Договору, він набуває чинності з моменту отримання позичальником допомоги в цілому, чи будь-якої її частини і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором /а.с. 9/.

Позивач виконав свій обов`язок згідно з договором та надав фінансову допомогу відповідачу у розмірі 189 000,00 грн у встановлений строк декількома платежами, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача за грудень 2017 року та копіями платіжних доручень:

- № 30 від 26.12.2017 - на суму 35 135,00 грн;

- № 34 від 12.12.2017 - на суму 55 500,00 грн;

- № 36 від 12.12.2017 - на суму 51 165,00 грн;

- № 37 від 13.12.2017 - на суму 7 200,00 грн /а.с. 10-16/.

Згідно з довідкою АТ "Державний ощадний банк України" ТВБВ № 10026/016 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області від 28.12.2020 вих. №122 позивачу за період з 07.12.2017 по 28.12.2020 платежі від відповідача щодо повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги не надходили /а. с. 17/.

Листами від 01.10.2020 вих. № 01/10/20 та від 26.10.2020 вих. № 04/10/20 позивач на адресу відповідача направлялись претензії щодо повернення наданої поворотної безпроцентної фінансової допомоги, з доказами їх направленні відповідачу, які залишені останнім без відповіді та задоволення /а. с. 18-35/.

Отже неповернення відповідачем суми поворотної безпроцентної фінансової допомоги у розмірі 189000,00 грн слугувало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 345287,67 грн, з яких 189 000,00 грн основного боргу, 116620,07 грн пені, 13188,70 грн 3 % річних, 26478,90 грн інфляційних втрат.

Після відкриття провадження у цій справі відповідач частково повернув позивачу отриману допомогу у загальній сумі 150 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 6 від 08.02.2021 на суму 100 000,00 грн та № 16 від 13.03.2021 на суму 50 000,00 грн /а.с. 68, 99/.

Отже залишок суми боргу станом на 16.03.2021, дату ухвалення рішення, становив 39 000,00 грн, яку правомірно стягнув суд першої інстанції. В частині стягнення 150 000,00 грн боргу провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Разом з тим, місцевий господарський суд відмовив у стягненні 116 620,07 грн пені, врахувавши клопотання відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності. Відмовляючи у стягненні 13 188,70 грн 3 % річних та 26 478,90 грн інфляційних втрат, суд врахував п. 1.2 Договору, згідно з яким допомога надається на безпроцентній основі, плата за користування допомогою не стягується. Тобто суд відніс 3 % річних та інфляційні втрати до плати за користування коштами, стягнення яких договором не передбачено.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021 у справі № 906/81/21 лише в частині відмови у стягненні пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань.

Щодо заяви про зменшення позовних вимог, поданої до Господарського суду Житомирської області 26.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.01.2021 відкрито провадження у справі № 906/81/21; постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.02.2021 о 10:00 /а.с. 60/.

09.02.2021 на електронну пошту Господарського суду Житомирської області позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з намірами щодо укладення мирової угоди та повідомленням, що 08.02.2021 на поточний банківський рахунок товариства від СТОВ "Росток" отримано 100000,00 грн в якості повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно з платіжним дорученням № 6 від 08.02.2021 /а. с. 67, 68/.

10.02.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з клопотанням про закриття провадження у справі в частині стягнення 100000,00 грн боргу, визнання залишку основної суми боргу в розмірі 89000,00 грн, а також щодо відмови позивачу у задоволені позовних вимог в частині стягнення з СТОВ "Росток" пені в розмірі 116620,07 грн; до відзиву додано, зокрема, докази його направлення позивачу, клопотання про зменшення розміру судових витрат та копію платіжного доручення № 6 від 08.02.2021 на суму 100000,00 грн /а.с. 69-80/.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.02.2021, відкладено розгляд справи по суті у спрощеному позовному провадженні на 16.03.2021 о 11:30 /а.с. 85/.

26.02.2021 на електронну пошту Господарського суду Житомирської області позивач надіслав заяву про зменшення розміру позовних вимог та стягнення з відповідача 128667,60 грн, з яких 89000,00 грн боргу, 13188,70 грн 3 % річних, 26478,90 грн інфляційних, а також 2270,00 грн судового збору, 20000,00 грн витрат на професійну правову допомогу; заявлено клопотання про повернення 2909,32 грн судового збору, з доказами її направлення на електронну адресу відповідача /а.с. 87-89/.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.02.2021 (з урахуванням ухвали від 26.02.2021 про виправлення описки), заяву позивача про зменшення позовних вимог призначено до розгляду на 16.03.2021 о 11:30 /а.с.91, 92/.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021, заяву ТОВ "Консорис Консалтинг Юей" від 26.02.2021 про зменшення розміру позовних вимог з підстав, у ній викладених, залишено без розгляду /а.с. 104, 105/.

Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ст. 250 ГПК України).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч. 1 ст. 250 ГПК України).

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 250 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, поскільки ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.01.2021 про відкриття провадження у справі № 906/81/21 постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.02.2021, відповідно, заява позивача про зменшення позовних вимог, що надійшла до суду 26.02.2021, подана після першого судового засідання по справі. А тому з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 46, ст. 118 ГПК України судом першої інстанції правомірно залишено без розгляду названу заяву про зменшення позовних вимог від 26.02.2021.

Отже Господарський суд Житомирської області здійснив розгляд спору, виходячи з вимог, заявлених у позові, а саме про стягнення 345287,67 грн, з яких 189000,00 грн боргу за договором про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги № ФД07/12/2017 від 07.12.2017, 116620,07 грн пені, 13188,70 грн 3 % річних, 26478,90 грн інфляційних втрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи часткове повернення відповідачем після відкриття провадження у справі отриманої фінансової допомоги у загальній сумі 150000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 6 від 08.02.2021 на суму 100000,00 грн, № 16 від 13.03.2021 на суму 50000,00 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження в частині стягнення 150000,00 грн основного боргу на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 116620,07 грн пені за період прострочення з 01.09.2018 по 28.12.2020.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Пунктом 4.1 Договору сторони узгодили відповідальність позичальника у разі порушення строку повернення допомоги, визначеного п. 1.4.1 договору, у вигляді сплати позикодавцю пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Тобто позовні вимоги про стягнення пені є підставними за період прострочення з 01.09.2018 до 01.03.2019 (шість місяців від дня виконання зобов`язання).

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо нарахованої пені в сумі 116620,07 грн /а.с. 69-72/.

Згідно із ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За наведеного, стягнення неустойки (штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), в якому вона нарахована, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ГПК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач нарахував пеню в розмірі 116620,07 грн за період прострочення з 01.09.2018 по 28.12.2020, а тому суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні вимог щодо стягнення пені у зв`язку зі спливом позовної давності за період прострочення з 01.09.2018 по 01.03.2019 та такої, що нарахована з порушенням ч. 6 ст. 232 ГК України за період прострочення з 02.03.2019 по 28.12.2020.

Щодо вимог про стягнення 13188,70 грн 3 % річних та 26478,90 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням 31.08.2018 строку повернення безпроцентної фінансової допомоги у відповідача (позичальника) виникло зобов`язання повернути позивачу (позикодавцю) суму фінансової допомоги (тобто сплатити грошові кошти), є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

В силу положень статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідача 01.09.2018 виникло грошове зобов`язання перед позивачем у розмірі 189 000,00 грн - неповернутої суми безпроцентної фінансової допомоги.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок 3 % річних у сумі 13 188,70 грн за період прострочення з 01.09.2018 по 28.12.2020 та визнано вірним /а.с. 8 на звороті/, а тому позовні вимоги щодо стягнення 13 188,70 грн 3 % річних підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних збитків у сумі 26 478,90 грн за період прострочення з 01.09.2018 по 28.12.2020 (індекс інфляції за грудень 2020 за твердженням позивача до розрахунку не включений), колегія суддів не визнає його вірним, поскільки у вказаному розрахунку не враховані індекси інфляції за грудень 2018 року 100,80 та за грудень 2019 року 99,8.

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат за період прострочення з 01.09.2018 по листопад 2020 року включно становить 27 760,16 грн, що є більшою сумою, ніж заявлено позивачем. А тому позовні вимоги про стягнення 26 478,90 грн інфляційних збитків задовільняються судом.

Щодо судового збору за подання позову.

При зверненні з позовною заявою, ціна позову за якою - 345 287,67 грн, позивач сплатив 5179,32 грн судового збору згідно з платіжним дорученням № 241 від 11.01.2021 /а.с.6/.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.03.2021 у справі № 906/81/21, у зв`язку із закриттям провадження в частині вимог про стягнення 150 000,00 грн боргу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 2250,00 грн, сплачений згідно з платіжним дорученням № 241 від 11.01.2021 /а.с. 111/.

Загальна сума заявлених вимог - 195 287,67 грн (39 000,00 грн боргу + 116 620,07 грн пені + 13 188,70 грн 3 % річних + 26 478,90 грн інфляційних збитків), судовий збір з вказаної ціни позову - 2929,32 грн.

Загальна сума задоволених вимог - 78 667,6 грн (39 000,00 грн + 13 188,70 грн 3 % річних + 26 478,90 грн інфляційних збитків).

Відношення задоволених вимог до заявлених - 40,28 % (78 667,6/195 287,67 х 100 %).

На підставі ст. 129 ГПК України на відповідача покладаються 1 179,93 грн (2929,32 грн х 40,28 %) витрат позивача по сплаті судового збору за подання позову.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

За ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

(правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

При подачі позову позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

21.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" (клієнт) та адвокатом Іванченком Олександром Володимировичем укладено договір № 01-09/2020 від 21.09.2020 про надання правової допомоги (далі - договір), а також додаток № 1 до договору від 21.09.2020 (далі - додаток) /а. с. 44-50/.

У п. 1.3 договору сторонами погоджено, що під час виконання доручення та здійснення адвокатської діяльності за договором клієнт надає адвокату визначені повноваження.

За п. 2.1 договору за надання адвокатом правової допомоги за цим договором, що вказана в п. 1.2 договору, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) в розмірі та на умовах, визначених у додатку № 1 до цього договору.

Згідно з п. п. 1, 3 додатку № 1 від 21.09.2020 до договору, сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правової допомоги у розмірі 20 000,00 грн, яка повинна здійснюватися авансом /а.с. 50/.

Позивачем повністю сплачено 20000,00 грн за надання професійної правової допомоги, про що свідчить платіжне доручення № 240 від 11.01.2021 /а. с. 51/.

Право на заняття адвокатською діяльністю Іванченко Олександр Володимирович підтвердив свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000604 від 10.06.2019 /а. с. 52/ та ордером серії АА №1072213 на надання правничої (правової) допомоги /а. с. 53/.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти заявленої суми витрат на правничу допомогу, вважаючи, що вказана сума судових витрат є завищеною та не обгрунтованою, враховуючи позовні вимоги та предмет спору.

Відповідач подав до суду першої інстанції клопотання про зменшення судових витрат на надання правничої допомоги до розміру 10000,00 грн у зв`язку з неподанням позивачем всупереч вимогам ч. 3 ст. 126 ГПК України детального опису робіт, виконаних адвокатом, не подано доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на правничу допомогу саме у заявленому розмірі /а. с. 75, 76/.

Натомість відповідач не навів доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Враховуючи, що вимоги позивача задоволені частково на суму 78 667,60 грн і вказана сума від суми позову (195 287,67 грн) складає 40,28 %, у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог, на підставі ст. 129 ГПК України з відповідача підлягає до стягнення 8 056,00 грн (20 000,00 грн х 40,28 %) витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до част.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст.77 ГПК України).

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до част. 2 ст. 277 ГПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ "Консорис Консалтинг Юей" підлягає задоволенню частково, рішення Господарського суду Житомирської області від 16 березня 2021 року у даній справі необхідно скасувати в частині відмови у стягненні 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, і неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат задоволити, в частині відмови у стягненні 116620,07 грн пені залишити вказане рішення без змін.

Щодо судового збору за подання апеляційної скарги.

ТОВ "Консорис Консалтинг Юей" оскаржувалося рішення Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021 у справі № 906/81/21 в частині відмови у стягненні 116 620,07 грн пені, 13188,70 грн 3 % річних та 26 478,90 грн інфляційних втрат, всього у загальній сумі 156 287,67 грн.

Судовий збір за подання апеляційної скарги становить 3 516,47 грн (156 287,67 грн х 1,5 % х 150 %).

Апеляційна скарга задоволена частково на загальну суму 39 667,6 грн.

На підставі ст. 129 ГПК України на відповідача покладаються 892,48 грн (3 516,47 грн х 25,38 %) витрат позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей " на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021 у справі № 906/81/21 задоволити частково.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021 у справі № 906/81/21 скасувати в частині відмови у стягненні 13188,70 грн 3 % річних та 26 478,90 грн інфляційних втрат (п. 5, 6 резолютивної частини), ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення позову, в частині відмови у стягненні 116620,07 грн пені залишити без змін.

Викласти п. 3 резолютивної частини рішення Господарського суду Житомирської області від 16.03.2021 у справі № 906/81/21 в наступній редакції:

« 3. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росток" (11720, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Курчиця, вул. Дружби, будинок 1, код ЄДРПОУ 05418537) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 28, ):

- 39000,00 грн боргу;

- 13 188,70 грн 3 % річних;

- 26 478,90 грн інфляційних втрат;

- 1 179,93 грн судового збору;

- 8 056,00 грн витрат на професійну правову допомогу».

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росток" (11720, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Курчиця, вул. Дружби, будинок 1, код ЄДРПОУ 05418537) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Консалтинг Юей" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 28, ) 892 (вісімсот дев`яносто дві) гривні 48 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Житомирської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 906/81/21 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "07" червня 2021 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.