ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3777/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.,

судді: Кощеєв І.М., Кузнецова І.Л.

Секретар судового засідання Григоренко А.А.

Представники сторін:

від позивача: Коптілов Ю. В., посвідчення № 1599 від 08.10.2018 р., адвокат;

від відповідача: не з`явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020, суддя Манько Г.В. у справі №904/3777/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПРОКСИМА", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз", смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 1 573 134 грн 29 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПРОКСИМА" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та надав клопотання про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 12.12.2018 року за період з січня 2020р. по серпень 2020р. включно у розмірі 1 994 511 грн. 20 коп. та судові витрати у справі.

Позовні вимоги мотивовані заборгованістю відповідача перед позивачем за договором про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13.12.2018 року за період з січня 2020р. по серпень 2020р. включно у розмірі 1 994 511 грн. 20 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від від 22.12.2020 позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Проксима" заборгованість 1 994 511 грн. 20 коп., судовий збір 29 917 грн. 67 коп.

Рішення мотивовано тим, що наявними у справ доказами підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем за договором про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13.12.2018 року за період з січня 2020р. по серпень 2020р. включно у розмірі 1 994 511 грн. 20 коп., що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення суду, прийняти нове про відмову у позові в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між ТОВ «МАСТЕР ПРЕМІУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОКСИМА» 27.04.2020р. підписано договір №27/04/20 відбтуплення права вимоги. Як випливає з умов Договору відступлення права вимоги укладеного між ТОВ «МАСТЕР ПРЕМІУМ» та ТОВ «ФК «ПРОКСИМА» фактично було укладено Договір доручення, а не відступлення права вимоги.

Таким чином, ТОВ «ДНІПРОРЕГІОНГАЗ» вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовані обставини справи щодо умов укладеного договору про відступлення права вимоги, і відповідно, ТОВ «ФК «ПРОКСИМА» не може бути позивачем у справі про стягнення боргу, а позов подано не належним позивачем.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивчем надано заперечення на апеляційну скаргу відповідача в якому зазгачено, що судом першої інстанції належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачені законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України відсутні. У зв`язку із чим, апеляційна скарга є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Зокрема, у заперечені зазначено про те, що предметом розгляду справи є стягнення заборгованості, яка виникла з Договору реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13 грудня 2018 року право вимоги за яким ТОВ «ФК «ПРОКСИМА» було отримано на підставі Договору відступлення права вимоги № 27/04/20 від 27 квітня 2020 року.

Доводи, що наведені в апеляційній скарзі не стосуються предмету спору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020, у справі №904/3777/20 залишено без руху, надавши апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 44476,50 грн.

Недоліки апеляційної скарги скаржником усунуто.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021 поновлено строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрорегіонгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 у справі №904/3777/20 та призначено справу до розгляду на 30.03.2021 на 12 годин 00 хвилин.

В судовому засіданні від 30.03.2021 оголошувалосась перерва до 15.04.2021р.

Розгляд справи призначений у судовому засіданні на 15.04.2021 не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді-доповідача Чус О.В. у відпусці.

Враховуючи усунення зазначених обставин, призначено справу до розгляду на 03.06.2021 на 12 годин 20 хвилин. , про що було прийнято ухвалу від 19.04.2021.

У судовому засіданні 03.06.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАСТЕР ПРЕМІУМ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОКСИМА» 27.04.2020р. підписано договір №27/04/20 відступлення права вимоги (далі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору У цьому Договорі відступлення нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: «Боржник» - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДНІПРОРЕПОНГАЗ» юридична особа за законодавством України, , місцезнаходження: Україна, 52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. Виробнича, 23, яке є боржником за Договором про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13 грудня 2018 p., права грошової вимоги за яким підступаються Новому Кредитору за цим Договором відступлення. «Договір відступлення» - цей Договір відступлення права вимоги №27/04/20 від 27 квітня 2020 року разом зі всіма додатками, актами приймання-передачі, додатковими угодами (договорами) до нього. «Договір» - Договір про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13 грудня 2018 p., що укладений між ТОВ «МАСТЕР ПРЕМІУМ» та ТОВ «ДНІПРОРЕПОНГАЗ». «Права Вимоги» - всі грошові права вимоги Кредитора до Боржника, що виникли на дату відступлення Права Вимоги, а також право вимоги, що виникне в майбутньому за Договором. Розрахунок заборгованості Боржника за Договором, станом на дату укладання Договору відступлення, міститься в Додатку № 1 до Договору заступлення. «Межі Права вимоги» - відступаються Права вимоги за грошовими зобов`язаннями до Боржника у національній валюті України, які виникли за умовами Договору на дату укладення даного Договору заступлення, Тобто відступається реструктуризована сума заборгованості Боржника перед Кредитором в повному обсязі, що вказана у Додатку №1 до Договору відступлення.

Відповідно до п. 2.1 Договору в порядку та на умовах, визначених Договором відступлення, Новий Кредитор передає грошові кошти в розпорядження Кредитора за плату (передбачену п. 3.6 цього Договору відступлення), а Кредитор відступає Новому Кредитору своє Право грошової Вимоги до Боржника за Договором про рестуктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13.12.2018р., строк оплати частини якої настав (наявна вимога) в розмірі 997 255 грн. 60 коп., а також право частини грошової вимоги, яка настане в майбутньому (майбутня вимога) в розмірі 6 422 439,20 грн. (шість мільйонів чотириста двадцять дві тисячі чотириста тридцять дев`ять гривень 20 копійок).

В п. 2.2.Договору вказано, що в Дату відступлення Прав Вимоги Кредитор вважається таким, що відступив, а Новий Кредитор таким, що набув Права Вимоги до Боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за Договором. Права Вимоги переходять до Нового Кредитора в повному обсязі, безвідклично. З Дати відступлення права Вимоги Новий Кредитор вправі самостійно розпоряджатися Правом Вимоги на власний розсуд без згоди Кредитора.

Умовами п.2.5. Договору визначено, що не пізніше 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з Дати відступлення Прав Вимоги за Договором про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13 грудня 2018 p., Кредитор повідомляє Боржника про факт заступлення прав вимоги, шляхом направлення повідомлення за формою згідно Додатку 3 до Договору заступлення. Повідомлення направляється рекомендованим листом та/або вручається іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату відправлення повідомлення. Кредитор несе відповідальність за направлення зазначених повідомлень, але не несе відповідальності за отримання Боржником зазначеного повідомлення та ознайомлення із його змістом.

Сума фінансування за Договором становить 1000,00 грн. (одна тисяча гривень, 00 копійок) ( п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору в Дату відступлення Прав Вимоги за Договором згідно умов Договору відступлення, Кредитор передає, а Новий Кредитор зобов`язаний прийняти Документацію, про що складається Акт приймання-передачі, ;з формою Додатка №2, що є невід`ємною частиною Договору відступлення.

Згідно п. 6.1. Договору у випадку порушення зобов`язань за Договором відступлення Сторони несуть відповідальність, передбачену Договором відступлення та законодавством України.

Умовами п. 7.1.Договір відступлення набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором відступлення.

Згідно п. 7.2. Договору право грошової вимоги від Кредитора до Нового Кредитора переходить в момент підписання Договору відступлення.

Відповідно до п. 8.2. Договору Додаткові угоди, додатки до Договору відступлення, а також Акт приймання-передачі Документації є невід`ємними частинами Договору відступлення.

В п. 8.3. Договору вказано, що зміни і доповнення до Договору відступлення вчиняються виключно у письмовій формі за взаємною :голою сторін, крім випадків, передбачених Договором відступлення.

Сторонами договору підписано Розрахунок заборгованості додаток№1 до Договору відступлення права вимоги №27/04/20 від 27.04.2020р.

Також сторонами договору підписано акт приймання-передачі документації Додаток №2 за договором відступлення права вимоги №27/04/20 від 27.04.20р.

До вказаного договору погоджено форму для повідомлення боржника про відступлення права вимоги Додаток №3.

ТОВ "Мастер Преміум" звернувся до відповідача з повідомленням від 27.04.2020р., яким повідомив про відступлення права вимоги за Договором про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13.12.2018р.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 13.05.2020р. №273 про необхідність виконання зобов`язання, що виникло з Договору про реструктуризацію заборгованості.

13.12.18р. товариством з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР ПРЕМІУМ» та товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕГІОНГАЗ» підписано договір №3-1312/РЛ про реструктуризацію заборгованості (далі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Кредитор та Боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості (далі борг) за поставлений скраплений газ (товар), що виникла у Боржника перед Кредитором на підставі договору №04/05/16 від 04.05.2016р. поставки нафтопродуктів (скрапленого газу).

Відповідно до п. 2.1.Договору загальна сума боргу, що підлягає реструктуризації відповідно п. 1.1. цього Договору, складає 10 411 461,60грн., станом на « 13» грудня 2018 року, що підтверджується Актом звірки розрахунків.

В п. 2.2.Договору вказано боржник зобов`язується сплатити у повному обсязі суму боргу, вказану у п.2.1. цього Договору, шляхом сплати зобов`язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (надалі - Графік), зазначеного у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з Графіком повинні надходити від Боржника на рахунок Кредитора, зазначеного у розділі 7 Договору, у сумі та в строки, які визначені цим Графіком.

За умовами п. 2.3. Договору зобов`язання Боржника по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок Кредитора грошових коштів в термін та сумі, встановлених у п.2.2. цього Договору на відповідний місяць.

За відсутності заборгованості (Прострочення сплати) по платежах поточного місяця та попередніх місяців згідно Графіку, передбаченого у п. 2.2 цього Договору, Боржник має право дострокового погашення заборгованості, строк погашення якої не настав ( п. 2.4 Договору).

Згідно п. 2.5 Договору у випадку, якщо у Боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, Кредитор зараховує кошти, що надійшли від Боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Відповідно до п. 2.6. Договору після повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором, Сторони складають двосторонній Акт звіряння розрахунків.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 30.06.2022 року, а в частині виконання зобов`язань за Договором - до їх повного здійснення (п. 5.1 Договору).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що боржник - ТОВ «Дніпрорегіонгаз» був повідомлений Кредитором ТОВ «МАСТЕР ПРЕМІУ» листом від 27.04.2020р. про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК» ПРОКСИМА». Лист було отримано представником ТОВ «ДНІПРОРЕГІОНГАЗ» 07.05.2020р., що підтверджується повідомленням про вручення.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, договір факторингу є фінансуванням під відступлення права грошової вимоги, відмінні ознаки якого такі: 1) предметом договору є право грошової вимоги до третьої особи; 2) фактор передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони кошти; 3) послуга фактором надається за плату (у т. ч. шляхом дисконтування суми боргу, розподілу процентів, винагороди, якщо іншого способу оплати не передбачено договором, на якому ґрунтується відступлення).

Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги. приймаючи на себе ризик-виконання таких вимог і прийом платежів.

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору певне майнове відшкодування замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки ч. 3 ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі- продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Норми чинного цивільного законодавства не встановлюють суб`єктних обмежень як щодо договору купівлі-продажу права вимоги, так і щодо договору відступлення права вимоги, тому ці договори регулюються загальними положеннями про зобов`язання (Розділ І Книги 5 ЦК України).

Таким чином, у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до ст. 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа, а отже твердження Відповідача, що Договір відступлення права вимоги № 20170714 від 14.07 2017 року не відповідає вимогам ст.ст. 512, 514 ЦК України і не може вважатися дійсним є необгрунтованими, безпідставними.

Щодо тверджень Відповідача про те, що «як випливає з умов Договору відступлення права вимоги укладеного між ТОВ «Мастер Преміум» та ТОВ «ФК Проксима» фактично було укладено Договір доручення, а не відступлення права вимоги», колегія суддів зазнчає наступне.

Згідно ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Згідно ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному.

Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Враховуючи зміст Договору, він не містить чітко визначених юридичних дій, які належить вчинити повіреному, отже твердження Відповідача не є обгрунтованим.

Також, в апеляційній скарзі Відповідач стверджує, що «у випадку відступлення права вимоги законом не передбачено будь-якої винагороди та повернення стягнутих коштів», з цього приводу колегія суддів зауважує про наступне.

Вказане суперечить п. 14.1.255 Податкового кодексу України, відповідно до якого відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

У відповідності до п.1 ст. 627 ЦК України сторони, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним.

З урахуванням наведеної норми ст. 204 ЦК України, Відповідачем не доведено жодної з ознак неправомірності правочину - його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Отже в силу ст. 629 ЦК України він є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов`язань згідно до вказівок закону, договору не допускається (ст. 525 ЦК України).

Дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що наявними у справ доказами підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем за договором про реструктуризацію заборгованості №3-1312/РЛ від 13.12.2018 року за період з січня 2020р. по серпень 2020р. включно у розмірі 1 994 511 грн. 20 коп., що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, ухвалене рішення відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, а відтак передбачених законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статтею 277 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрорегіонгаз» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 року у справі № 904/3777/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.06.2021.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова