ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. Справа № 910/17954/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 (повний текст складено 04.03.2021)

у справі №910/17954/20 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста";

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Держзакупівлі.Онлайн"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсним електронних торгів та їх результатів

за участю секретаря судового засідання: Руденко Н.С.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача Пустовіт О.Ю., адвокат, посв. №2736 від 09.04.2019;

- відповідача-1 Сидоренко Ю.А., адвокат, посв. №000181 від 16.04.2018;

- відповідача-2 Бовкун В.І., адвокат, посв. №000510 від 28.09.2018;

- відповідача-3 повідомлений, але не з`явився;

- третьої особи СидоренкоЮ.А., адвокат, посві. №000181 від 16.04.2018;

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" (надалі ТОВ «Гансо Компані»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (надалі ПАТ «УПБ»/ відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (надалі ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста"/ відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Держзакупівлі.Онлайн" (надалі ТОВ «Держзакупівлі.Онлайн»/відповідач 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними:

- відкритих торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулись 30.03.2020 з реалізації лоту №GL16N717120 (ідентифікатор аукціону UA-EA-2020-03-19-000019-b) в частині продажу майнових прав/ прав вимоги за договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007, за договором про надання кредиту №888 від 03.12.007, за іпотечним договором від 25.07.2007 №949;

- договору №81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідченого Мурською Н. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 618, укладеного між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста" за результатами проведених відкритих торгів (аукціону) №GL16N717120, оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020 в частині продажу майнових прав вимоги за Договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007 та Договором про надання кредиту №888 від 03.12.2007;

- договору №81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідченого Мурською Н. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №619, укладеного між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» за результатами проведених відкритих торгів (аукціону) №GL16N717120, оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020 року, в частині продажу прав вимоги за Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М, за реєстровим номером 949.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з 17.05.2018 є власником нерухомого майна - майнового комплексу загальною площею 28223,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. №6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) (далі - спірний майновий комплекс) та вважає, що ПАТ "УПБ" неправомірно включило до пулу власного активу, який був реалізований ТОВ "ФК «Інвестохіллс Веста" на відкритих торгах (аукціоні), оформлених протоколом №UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020, права вимоги за кредитними та іпотечними договорами внаслідок чого між ПАТ "УПБ" і ТОВ "ФК «Інвестохіллс Веста" були укладені договори №№ 81 та 81/1, що порушують законні права та інтереси позивача як власника спірного нерухомого комплексу. Вказує на те, що на момент набуття позивачем права власності на спірний майновий комплекс, останній був вільний від будь-яких обтяжень, що підтверджується інформаційними довідками з відповідного реєстру.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 позов ТОВ «Гансо Компані» задоволений, визнано недійсними відкриті торги (аукціон) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 30.03.2020, з реалізації лоту №:GL16N717120 (ідентифікатор аукціону UA-EA-2020-03-19-000019-b) в частині продажу майнових прав/прав вимоги за договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007, договором про надання кредиту №888 від 03.12.2007, Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим номером 949; визнано недійсним з моменту укладення договір №81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідчений Мурською Н. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №618, укладений між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" за результатами проведених відкритих торгів (аукціону) № GL16N717120, оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020 в частині продажу майнових прав вимоги за договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007, договором про надання кредиту №888 від 03.12.2007; визнано недійсним з моменту укладення договір №81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідчений Мурською Н. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №619, укладений між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" за результатами проведених відкритих торгів (аукціону) №:GL16N717120, оформлених протоколом електронного аукціону №GL16N717120, оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020, в частині продажу прав вимоги за Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М, за реєстровим номером 949; стягнуто солідарно з ПАТ «УПБ», ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", ТОВ "ДЕРЖЗАКУПІВЛІ.ОНЛАЙН" на користь ТОВ "Гансо Компані" судовий збір за подання позовної заяви в сумі 6306,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що продавши на торгах право вимоги за Іпотечним договором 949, відповідачі порушили права позивача вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, оскільки продаж неіснуючого права призвів до позбавлення права власності ТОВ "Гансо Компані" на майновий комплекс, розташований по вул. Будіндустрії, 6 в м. Києві, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, до Північного апеляційного господарського суду із апеляційними скаргами звернулись ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб посилаються на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, не неправильне встановлення обставин справи, не доведення позивачем правомірності заявлених позовних вимог.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А. для розгляду справи №910/17954/20 за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста".

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 05.04.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О. для розгляду справи №910/17954/20 за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі №910/17954/20; розгляд скарги призначено на 26.04.2021

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі №910/17954/20; вирішено здійснювати розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі №910/17954/20 в одному апеляційному провадженні; розгляд справи також призначено на 26.04.2021.

У судових засіданнях 26.04.2021 та 31.05.2021 суд протокольно оголосив перерву на 31.05.2021 та 09.06.2021 відповідно.

У судовому засіданні 09.06.2021 представники скаржників підтримали доводи своїх апеляційних скарг, просили оскаржуване ними судове рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційних скарг, просив оскаржуване судове рішення залишити в силі. Крім того, представник позивача заявив усне клопотання про відкладення у зв`язку зі зміною представника позивача, в задоволенні якого протокольною ухвалою було відхилено у зв`язку із тим, що попередній представник позивача Слуцька Н.С. була присутня у попередніх судових засіданнях 26.04.2021 та 31.05.2021, надала свої пояснення та заперечення проти апеляційних скарг, додаткових пояснень або документів суд апеляційної інстанції від сторін, в тому числі від позивача, не витребовував, а відтак, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Позиції учасників справи.

Позивач 19.05.2021 подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційні скарги відповідачів 1 та 2, в якому заперечував проти їх задоволення. Стверджував, що проведення спірного аукціону та продаж на ньому прав вимоги та майнових прав, що не належали ПАТ «УПБ» призвело до позбавлення ТОВ «Гансо Компані» права власності на спірне нерухоме майно, гарантоване статтею 41 Конституції України; проведеними електронними торгами та укладеними за наслідками їх проведення оспорюваними договорами порушено ч. 2 статті 203 ЦК України, статтю 656 ЦК України, тощо.

Позивач просить оскаржуване судове рішення залишити в силі, а апеляційні скарги скаржників без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

З сайту https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-03-19-000019-b позивачеві стало відомо, що 30.03.2020 відбулись електронні торги з продажу пулу активів ПАТ "УПБ", на яких переможцем стало ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-03-l 9-000019-Ь, та придбало лот №GL16N717120, до якого входило право вимоги за:

- Договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007,

- Договором про надання кредиту №888 від 03.12.2007,

- Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим номером 949.

У відкритому доступі на сайті https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-03-19-000019-b розміщено, зокрема, Договір №81, Договір №81/1 від 27.04.2020, посвідчені Мурською Н. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстровані в реєстрі за №618 та №619 відповідно, укладені між ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-03-19-000019-Ь від 30.03.2020.

З 17.05.2018 ТОВ "Гансо Компані" є власником нерухомого майна - майнового комплексу загальною площею 28 223,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. №6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Даний майновий комплекс перебував в іпотеці ПАТ "УПБ", відповідно до Іпотечного договору від 25.12.2007 №949, укладеного між ПАТ "Експериментально-механічний завод" (колишній власник) та ПАТ "Український професійний банк" (відповідач 1).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.11.2017 у справі №910/14751/17, залишеного в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.20.2018 року, та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.06.2018, встановлено:

"... Щодо заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину в частині визнання наявності права майнової вимоги до Публічного акціонерного товариства "ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" за договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007 з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, та іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим номером 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, суд повідомляє наступне.

Як встановлено судом, 20 січня 2017 року відповідачем було відступлено право вимоги за Кредитним договором 2 рівними частинами Товариству з обмеженою відповідальністю "Київська будівельна компанія "АЛЬЯНС" (третя особа-4) та Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРОМБУДСЕРВІС-2012" (третя особа-5)...

... Таким чином, позовні вимоги про визнання наявності у позивача права майнової вимоги до Публічного акціонерного товариства "ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" за договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007 (Кредитний договір 2) з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, та іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М, за реєстровим номером 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, задоволенню не підлягають».

Отже, з огляду на вказане, у ПАТ "УПБ" були відсутні права вимоги за Договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007 та права вимоги за Іпотечним договором №949.

Щодо Іпотечного договору, посвідченого 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим номером 949.

Відповідно до п. 2 Іпотечного договору 949 визначено, що за цим договором іпотекою забезпечується:

- виконання зобов`язань Іпотекодавця відповідно до Договору про надання кредиту №967 від 25 грудня 2007 року (далі - Кредитний договір №1), згідно з яким Іпотекодержателем надано Іпотекодавцю кредит на поповнення обігових коштів в розмірі 40400000.00 грн (сорок мільйонів чотириста тисяч гривень 00 копійок) терміном до 22 листопада 2010 року зі сплатою 18,5% (вісімнадцять цілих п`ять десятих) річних;

- виконання Позичальником зобов`язань відповідно до Договору про відкриття кредитної лінії №888 від 04 грудня 2007 року (далі - Кредитний договір №2), згідно з яким Іпотекодержателем надано позичальнику кредит на поповнення обігових коштів в розмірі 34050000,00 грн. (тридцять чотири мільйони п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) терміном до 22 листопада 2010 року зі сплатою 18,5 (вісімнадцять цілих пять десятих процента) річних.

Отже, як зазначає позивач, Іпотечний договір забезпечував виконання зобов`язань по двом Кредитним договорам.

Відсутність права вимоги у ПАТ "УПБ" за Кредитним договором №967 призвело до того, що суб`єктом права вимоги за основним договором буде один суб`єкт, який набуде право вимоги внаслідок відступлення, а іпотекодержателем - інший суб`єкт, який вже придбав права на іпотеку разом з частиною кредитів, які вона забезпечує.

Враховуючи норми діючого законодавства України, єдиним підтвердженням наявності у ПАТ "УПБ" прав вимоги за Іпотечним договором 949 є записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме - запису про іпотеку та запису про обтяження. При цьому таке право повинно бути зареєстровано у ПАТ "УПБ" до моменту формування лоту та його продажу на торгах.

Однак, як свідчать інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, майновий комплекс, розташований за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. №6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) не був обтяжений іпотекою, згідно Іпотечного договору 949. В реєстрі були відсутні записи про наявність іпотеки.

На день продажу лоту - 30.03.2020 у ПАТ "УПБ" були відсутні права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим номером 949. Включення таких прав вимоги до лоту було безпідставним. Банк не мав права включати до лоту право вимоги за Іпотечним договором №949.

Як слідує з матеріалів справи, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ "УПБ" на виконання вимог Закону здійснили організацію та продаж права вимоги, зокрема за Кредитним договором №888, Кредитним договором №967 та Іпотечним договором №949 від 25.12.2007 з метою отримання грошових коштів від реалізації даного майна банку.

Таким чином, при підготовці до продажу активів Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" не було дотримано п. 7 розділу III Положення, оскільки до лоту було включено права вимоги за Кредитним договором №888, які забезпечені спільною іпотекою за Кредитним договором №967 (за яким у ПАТ "УПБ" відсутнє право вимоги), а також до лоту включені майнові права на Іпотечний договір №949, право вимоги по якому у банка було відсутнє, оскільки банком не було зареєстровано іпотеку у відповідності до чинного законодавства України.

Враховуючи викладене суд погоджується із твердженням позивача, що продавши на торгах право вимоги за Іпотечним договором №949 відповідачі порушили права позивача вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, оскільки продаж неіснуючого права призвів до позбавлення права власності ТОВ "Гансо Компані" на майновий комплекс, розташований по вул. Будіндустрії,6 в м. Києві.

Правове обґрунтування місцевим господарським судом рішення.

Приймаючи судове рішення, місцевий господарський суд керувався статтями 4 76, 78, 79, 86, ГПК України, ч. 2 статті 16 ЦК України, статтями 203, 215, 509, 598, 655, 656 ЦК України, статтею 20 ГК України, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Розділом VIII "Ліквідація банків" Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статтею 1, ч. 5 статті 3, статтею 12 Закону України «Про іпотеку», Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 N388 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), п. 1, 2, 7 Положення Регламенту ЕТС.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із статтею16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 20 ГК України визначено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом як порушеного права, так і охоронюваного законом інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Отже, відповідно до стаття 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі №904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі №6-78цс13, від 11.05.2016 у справі №6-806цс16.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (такий висновок міститься в п. 53 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі №904/2979/20, в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі №6-605цс16).

Свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і свобода підприємницької діяльності, яка полягає у самостійному здійсненні без обмежень будь-якої підприємницької діяльність, не забороненої законом, є ключовими засадами цивільного права та господарського права, закріпленими у статтях 3, 627 ЦК України, статтях 6, 43 ГК України.

Визнання договору недійсним за позовом третьої особи, не сторони договору, є суттєвим втручанням держави у зазначені принципи і порушений інтерес особи має бути таким, що вимагає такого втручання і таке втручання має бути єдиним можливим способом виправлення правової ситуації (такий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі №904/2979/20).

Отже, крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (аналогічний висновок викладений у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №387/515/18). Разом з тим, право на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України, вимагає, щоб порушення, про яке стверджує особа, було реальним, обґрунтованим і стосувалось індивідуально виражених прав або інтересів такої особи.

Відповідно до статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 статті 656 ЦК України).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на відкритих торгах (аукціоні), яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно до покупця - учасника аукціону, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення відкритих торгів, складання за результатами їх проведення протоколу проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на відкритих торгах (аукціоні), тобто є правочином.

Враховуючи те, що реалізація майна на аукціоні відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України (частина 1 статті 215 зазначеного Кодексу) (така правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №904/6248/19 від 21.02.2021).

Отже, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних правовідносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Як вказувалося вище, позивачем заявлені позовні вимоги про визнання недійсними відкритих торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулись 30.03.2020 та договорів купівлі-продажу №81 та №81/1, укладених між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» за результатами проведення цього аукціону.

Виходячи з наведених норм, враховуючи позиції Верховного Суду, які зазначені вище у даному розділі постанови, колегія суддів приходить до висновку, що всі три позовні вимоги (визнання недійсними електронних торгів та договорів купівлі-продажу), заявлені особою (позивачем), яка не є стороною оспорюваних ним правочинів, а відтак така особа повинна довести, які її права та охоронювані законом інтереси порушують ці правочини.

З позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись із даним позовом, стверджує про порушення оспорюваними ним правочинами його права власності на спірне нерухоме майно, яке зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 17.05.2018 (номер запису про реєстрацію права власності: 26197796), про що свідчить відповідний витяг з реєстру, що міститься в матеріалах справи та був долучений позивачем до позовної заяви.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15).

Отже, виходячи з наведеного стає очевидним, що реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності.

В даній справі, враховуючи те, що позивач, звертаючись із даним позовом та заявляючи позовні вимоги про визнання недійсними правочинів, стороною яких він не є, суду, перш за все, треба дослідити підстави виникнення та обставини існування у позивача права власності на спірне нерухоме майно, яке за словами позивача, вибуло з його права власності внаслідок оспорюваних ним договорів, виходячи з того, що сама по собі реєстрація права власності в державному реєстрі не є підставою набуття особою такого права.

Пунктом 1 ч. 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на дату реєстрації за ТОВ «Гансо Компані» права власності на спірне майно) законодавцем встановлені підстави для державної реєстрації прав власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: 1) укладений в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтво про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) видане нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дублікат; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, видані до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять жодного із вказаних у статті 27 названого Закону документу, на підставі якого за позивачем було зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Більш того, із наявних в матеріалах справи витягах із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що право власності за ТОВ «Гансо Компані» було зареєстровано на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна б/н, виданого 16.05.2018; видавник: ТОВ «Гансо Компані» та ОСОБА_1 ; протокол, серія та номер №1, виданий 15.05.2018, видавник: ТОВ «Гансо Компані».

В той же час, стаття 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не містить такої підстави реєстрації права власності як акт приймання-передачі нерухомого майна, виданого самою ж особою, за якою право власності на таке майно реєструється, а позивачем не наведено, якою нормою законодавства передбачена реєстрація права власності на підставі акта приймання-передачі - іншого документу, як це передбачено в п. 14 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до статті 89 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав власника спірного нерухомого майна оспорюваними ним правочинами, адже не доведено належними та допустимими доказами набуття самого права власності на це майно в тому числі, й на час проведення спірних електронних торгів та укладення оспорюваних ним договорів .

Недоведеність порушення прав позивача оспорюваними ним договорами є достатньою та самостійною підставою для відмови у позові.

З урахуванням положень ч. 2 статті 4 ГПК України підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) особи, тоді як відсутність обставин на підтвердження наявності порушення такого права, за захистом якого звернувся позивач, є підставою для відмови у задоволенні позову та з огляду на те, що в ході розгляду справи порушення прав та законних інтересів позивача не знайшли свого підтвердження, то у місцевого господарського суду були відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також зауважує, що у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 викладено уточнюючий правовий висновок про те, що відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг скаржників, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на ТОВ «Гансо Компані».

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі №910/17954/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі №910/17954/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8а, офіс 11, ) 9 459,00грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, ) на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб " (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) 9 459,00грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Справу повернути до Господарського суду міста Києва

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений та підписаний 14.06.2021.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак