Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

"01" червня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1017/15(918/293/21)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2

до відповідача - 1 Приватного підприємства "Фірма "Біна"

до відповідача - 2 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про визнання частково недійсним іпотечного договору

у справі

за заявою Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області

про банкрутство Приватного підприємства "Фірма "Біна".

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Новак І.В. (ордер ВК 1021447 від 17.05.2021 р.);

Від відповідача - 1: Беляновський Р.Ю. (посв. 1930 від 09.01.2019 р.);

Від відповідача - 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача - 1 Приватного підприємства "Фірма "Біна" (далі - відповідач - 1) до відповідача - 2 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - відповідач - 2) про визнання частково недійсним іпотечного договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач зазначає, що між останнім та відповідачем - 1 були укладені попередні договори, за якими відповідач - 1 взяв на себе зобов`язання продати, а позивачі купити в майбутньому квартиру в будинку по АДРЕСА_1 . На виконання договору позивачем передано відповідачеві - 1 основну частину вартості вказаної квартири, решта суми мала бути передана позивачем в день підписання майбутнього договору купівлі - продажу. Однак, такі договори станом на дату подання позову з вини відповідача укладено не було. Отже, зважаючи на викладене позивач просить суд визнати укладеними договір купівлі-продажу квартири в будинку по АДРЕСА_1 , та визнати її власником.

Окрім того, як на підставу для звернення до суду, позивач зазначає наявність у останнього права власності на квартиру АДРЕСА_2 , а також порушення відповідачами під час укладення вказаних договорів вимог ст. 5 Закону України "Про іпотеку" та відсутність у іпотекодавця документально підтвердженого права власності на визначені у договорах квартири у кількості 35 одиниць, що розташовані у будинку по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що вищевказані договори укладені з порушенням вимог ЦК України та закону України "Про іпотеку", іпотека на спірні квартири поширена протиправно, з порушенням інтересів власників нерухомого майна.

Однак, як зазначає позивач, на виконання виконавчого напису посвідченого 20 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Чевруком В.М. про звернення стягнення на вищевказані квартири, відділом ДВС Костопільського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № ВП 23406551 від 02 вересня 2010 року та ухвалено постанову про арешт майна та оголошення його заборони його відчуження.

На думку позивача наявність вказаного запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, порушують права позивача як власника спірної квартири, оскільки останній не може здійснювати всі правомочності власника такого нерухомого майна, у тому числі проводити його відчуження.

Отже, позивач вважає, що отримав право власності на вищевказану квартиру, що у свою чергу на думку останнього є підставою для знаття арештів з нерухомого майна та визнання частково недійсними іпотечних договорів.

Вказані обставини слугували причиною подачі позову та формують предмет даної справи.

В судовому засіданні 01 червня 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав в їх задоволенні.

Представники відповідачів в судове засідання 01 червня 2021 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Окрім того, слід зазначити, що відповідачі не скористалися наданим останнім законом правами подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Факт отримання відповідачами ухвал Господарського суду Рівненської області у справі № 918/1017/15 (918/293/21) підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З огляду на викладене, Приватне підприємство "Фірма "Біна" та Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" повідомлені про розгляд справи № 918/1017/15 (918/293/21) належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідачі проявили протиправну процесуальну бездіяльність.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд даного спору, останні не скористалися своїм процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті.

Заяви та клопотання у справі

Заяви та клопотання до канцелярії суду не надходили..

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1017/15 (918/293/21) за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до відповідача - 1 Приватного підприємства "Фірма "Біна" до відповідача - 2 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання частково недійсним іпотечного договору, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18 травня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18 травня 2021 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/1017/15 (918/293/21) за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до відповідача - 1 Приватного підприємства "Фірма "Біна" до відповідача - 2 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання частково недійсним іпотечного договору та призначено розгляд справи № 918/1017/15 (918/293/21) до судового розгляду по суті на 01 червня 2021 року.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

29 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "Промінвестбанк" та Приватним підприємством "фірма "Біна" на забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, укладеними між банком та ФОП Дроботюком Олександром Володимировичем і ФОП Панчуком Богданом Володимировичем (від 29 травня 2008 року № № 607/08 та 608/08), укладено іпотечні договори № 610/08 та № 611/08, згідно з якими предметом іпотеки є незавершений будівництвом 70-квартирний житловий будинок площею забудови 1128,3 кв.м., процент готовності незавершеного будівництва 90 %, розташований на земельній ділянці несільськогосподарського призначення площею 0,80 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0163, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

20 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" від імені якого діє філія "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне" та Приватним підприємством "Фірма "Біна" укладено договори № 360/09 та № 361/09 про внесення змін до вищеназваних іпотечних договорів, згідно яких предметом іпотеки стали індивідуально визначені квартири в кількості 35 одиниць (№ 1, 4, 7, 10, 13, 2, 5, 8, 11, 14, 17, 19, 21, 23, 25 26, 28, 30, 32, 34, 41, 43, 3, 6, 9, 12, 16, 18, 22, 29, 31, 38, 39, 20, 50) в незавершеному будівництвом 70-ти квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Внесення змін до іпотечних договорів проведено на підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 жовтня 2009 року, згідно якого Приватне підприємство "Фірма "Біна" є власником об`єкта незавершеного будівництва -70-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . В примітці на звороті витягу з реєстру вказується, що заставляються квартири в кількості 35 одиниць (№ 1, 4, 7, 10, 13, 2, 5, 8, 11, 14, 17, 19, 21, 23, 25„ 26, 28, 30, 32, 34, 41, 43, 3, 6, 9, 12, 16, 18, 22, 29, 31, 38, 39, 20, 50), що становить 48/100 будинку.

Згідно довідки Рівненського ОБТІ від 16 травня 2012 року № 804/1 станом на 15 жовтня 2009 року право власності на квартири № 1, 4, 7, 10, 13, 2, 5, 8,11, 14, 17,19, 21, 23, 25, 26, 28, 30, 32, 34, 41. 43, 3, 6, 9, 12,16,18, 22, 29, 31, 38, 39 , 20 , АДРЕСА_5 як на об`єкти нерухомого майна зареєстровано не було.

Згідно інформаційної довідки № 19417043 від 24 березня 2021 року право власності на квартиру АДРЕСА_6 не зареєстровано у вставленому законом порядку.

Як вбчаєаться із матеріалів справи, рішенням Костапільського районного суду Рівненської області від 02 липня 2012 року у справі № 2-100/12 визнано укладеним між ОСОБА_2 та Приватним підприємством "Фірма "Біна" договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що договори про внесення змін до іпотечних договорів укладені після укладення між позивачами та відповідачем - 1 (Приватне підприємство "Фірма "Біна") попередніх договорів та сплати позивачами коштів за квартири.

Окрім того, судом зазначено, що договори іпотеки укладено без достатніх правових підстав, що дало підстави суду не приймати їх до уваги.

Крім того, судом встановлено, що об`єкт незавершеного будівництва 70-квартирний житловий будинок в АДРЕСА_1 прийнятий в експлуатацію 21 грудня 2009 року, тобто пізніше ніж, укладені та нотаріально посвідчені договори № 360/09 та № 361/09 про внесення змін до іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 611/08 та № 610/08 від 29 травня 2008 року, згідно яких предметом іпотеки стали індивідуально визначені квартири в кількості 35 одиниць в незавершеному будівництвом 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Статтею 5 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Також судом встановлено, що у Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на підставі іпотечних договорів № 610/08 та № 611/08 від 29 травня 2008 року укладених між останнім та Приватним підприємством "Фірма "Біна" виникли відповідні права саме щодо незавершеного будівництвом об`єкту а не стосовно індивідуально визначених квартир.

Окрім того, суд зазначає, що вищевказаним обставинам вже давалась оцінка в ухвалі господарського суду Рівненської області від 21 жовтня 2019 року у справі № 918/1017/15.

Відповідно до п. 4 ст. 75ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правовідносини у сфері застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України "Про іпотеку", Конституцією України та Цивільного кодексу України й інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України; Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", який регулює відносини у системі іпотечного кредитування, перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном, і частково Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", який установлює обов`язковість іпотеки при забезпеченні договорів між забудовником і стороною, яка фінансує будівництво.

За змістом ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно ст. 1, 5 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки) визначено, що застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Закон України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" (у редакції, яка була чинною на час укладення спірних договорів) встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном.

Відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності можуть бути заявлені як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Суд зазначає, що оскільки оспорюваними договорами передано в іпотеку у тому числі квартири АДРЕСА_2 , яка належить позивачу, тому остання відповідно до положень статей 15, 16, 215, 216 ЦК України позивач має право оспорювати зазначені іпотечні договори в судовому порядку, оскільки ці договори стосуються права та інтересів позивача.

Отже, зважаючи на викладені вище обставини суд прийшов до висновку, що іпотечні договори № 610/08 та № 611/08 від 28 травня 2008 року про внесення змін до договорів № 360/09 та № 361/09 від 20 жовтня 2009 року укладені з порушенням вимог ч. 2 ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України "Про іпотеку" в редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки.

Окрім того, слід зазначити, відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13, та у постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 523/13462/15-ц зазначено, що квартири у незакінченому будівництвом будинку, не могли були предметом іпотеки, а відтак Приватне підприємство "Фірма "Біна" неправомірно передало в іпотеку зазначені квартири Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

До того ж позивачем повністю проінвестовано будівництво квартир.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З правовою позицією та аргументами позивача в частині визнання часткового недійсними іпотечних договорів, суд погоджується та приймає останні.

Правовій позиції відповідачів судом оцінка не надавалась, оскільки останні не скористались наданим ГПК України процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги позивача в частині визнання частково недійсними іпотечних договорів, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, які передбачені ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, згідно статті 129 ГПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-243 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до відповідача - 1 Приватного підприємства "Фірма "Біна" до відповідача - 2 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання частково недійсним іпотечного договору - задоволити.

2. Визнати недійсним договір № 360/09 від 20 жовтня 2009 року та договір № 361/09 від 20 жовтня 2009 року, посвідчені 20 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Червук В.М. та зареєстрований у реєстрі № 1524 та № 1563 про внесення змін до іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 610/08 та № 611/08, посвідчених 29 травня 2008 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Червук В.М. та зареєстрованих у реєстрі № 1168 та № 1169 в частині іпотеки квартири АДРЕСА_7 .

3. Стягнути з Приватного підприємства "Фірма "Біна" (33000, м. Рівне, вул. Курчатова, 34, код. 23300673) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код. НОМЕР_1 ) 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп. - судового збору.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12, код. 00039002) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код. НОМЕР_1 ) 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 07 червня 2021 року.

Суддя Войтюк В.Р.