ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 Справа № 917/124/21

м. Полтава

Суддя Паламарчук В.В., при секретарі судового засідання Рожко О.П. розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хім Торг", Центральна площа, буд. 2, м. Славутич, Київська область, 07101,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Трафік 2013", вул. Балакіна, буд. 20, м. Полтава, Полтавська область, 36000,

про стягнення 245 341,87 грн.

Представники сторін: відсутні

ВСТАНОВИВ:

01.02.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хім Торг" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Трафік 2013" про стягнення 245341,87 грн. - заборгованості згідно договору поставки від 20.08.2018 р. №20/08/0018, з яких: 199102,20 грн. - основний борг, 19910,22 грн. - штрафу, 6212,00 грн. - пені, 14080,51 грн. - 25% річних, 6036,94 грн. - інфляційних.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2021 р., вказана справа передана на розгляд судді Паламарчук В.В.

За ухвалою суду від 08.02.2021 р. суд відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження та встановив сторонам строки на вчинення процесуальних дій.

Ухвалою суду від 04.03.2021 р. суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 30.03.2021р.

За ухвалою суду від 30.03.2021р. суд поновив процесуальний строк на подачу відзиву відповідачу та прийняв даний відзив до розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та надав докази оплати основного боргу.

Крім того, ухвалою суду від 30.03.2021 р. суд зобов`язав позивача надати суду до 15.04.2021р. розрахунок штрафних санкцій та 25% річних, з врахуванням строків оплат, здійснених відповідачем; відповідача: надати суду до 15.04.2021р. контррозрахунок штрафних санкцій та 25% річних, з врахуванням строків оплат, здійснених відповідачем.

Розрахунок штрафних санкцій та 25% річних, з врахуванням строків оплат, здійснених відповідачем та контррозрахунок штрафних санкцій та 25% річних, з врахуванням строків оплат, здійснених відповідачем до суду не надходили.

08.06.2021 р. представник відповідача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У встановлені судом строки додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень по суті спору від сторін до суду не надійшло.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленій у рішенні "Каракуця проти України", заявник повинен виявляти належну зацікавленість у розгляді справи.

За висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

У судовому засіданні 08.06.2021р. суд дослідив докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

20.08.2018 року між ТОВ «Торговий дім "Хім Торг» (далі за текстом «Позивач») та ТОВ "Альфа Трафік 2013" (далі за текстом - «Відповідач»), далі разом іменуються -«Сторони», було укладено Договір поставки товару №20/08/0018 від 20.08.2018 року (далі за текстом - «Договір», а.с. - 34-35).

Умовами даного договору сторони погодили наступне:

- Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти Покупцю, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати й оплачувати продукцію (надалі - «Товар») (п. 1.1. договору);

- Поставка Товару здійснюється партіями. Партія Товару, яку повинен поставити Постачальник, визначається у погодженому між Сторонами Додатку до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. На основі погодженого Сторонами Додатку до Договору Постачальник складає видаткову накладну, яка підписується Сторонами при прийманні-передачі Товару та після її підписання стає невід`ємною частиною Договору (п. 1.2 Договору);

- У Додатку до Договору та видатковій накладній Сторони вказують ціну, вартість та кількість Товару, його асортимент, номенклатуру за видами, групами, підгрупами, марками, типами, розмірами, які є предметом поставки конкретної партії Товару (п. 1.3 Договору).

- Товар вважається переданим Постачальником та прийнятим Покупцем в момент підписання Сторонами видаткової накладної на Товар. Всі ризики випадкового знищення чи випадкового пошкодження Товару переходять до Покупця з моменту передачі йому Товару. Право власності на партію Товару виникає у Покупця після оплати ним вартості цієї партії Товару (п. 3.3 Договору).

- Загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії Товару визначається Сторонами у Додатку до Договору (п. 4.1 Договору).

Згідно до Додатку №16 до Договору поставки №20/08/0018 від 20.08.2018 р. (а.с. - 36) вартість товару: 199102,20 грн. Умови оплати Товару: покупець оплачує товар протягом 21 календарного дня з дати відвантаження товару зі складу продавця. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Постачальника.

У випадку прострочення оплати товару покупцем більше ніж на один календарний день, покупець зобов`язаний платити постачальнику штраф у розмірі 10% від неоплаченої (несвоєчасної оплати) партії товару.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору поставлено Відповідачу товар згідно рахунку фактури №СФ-0001136 від 12.10.2020 р. на суму 199102,20 грн, що підтверджується видатковою накладною № РН -0001274 від 13.10.2020 р. на суму 199102,20 грн.

Дана обставина не спростовується відповідачем.

Як вказує позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати товару не виконав.

Позивач зазначає, що оскільки відповідач у визначені законодавством строки не здійснив оплату товару, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зокрема, стягнути 199102,20 грн. - основного боргу, 6212,00 грн. - пені, 19910,22 грн. - штрафу, 6036,94 грн. - інфляційних збитків, 14080,51 грн. - 25% річних.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладені між сторонами договори за своєю природою є договорами поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару на загальну суму 199102,20 грн. згідно рахунку фактури №СФ-0001136 від 12.10.2020 р. (а.с. - 38) підтверджується видатковою накладною № РН -0001274 від 13.10.2020 р. на суму 199102,20 грн. (арк. с.39).

Вказаний факт відповідач визнає.

За даними позивача, відповідач поставлений товар на суму 199102,20 грн. згідно рахунку фактури №СФ-0001136 від 12.10.2020 р. та видаткової накладної № РН -0001274 від 13.10.2020 р. на суму 199102,20 грн. відповідачем не оплачений.

Згідно п. 5 Додатку №16 до Договору поставки №20/08/0018 від 20.08.2018 р. умови оплати товару: покупець оплачує товар протягом 21 календарного дня з дати відвантаження товару. Таким чином відповідач повинен був оплатити товар до 03.11.2020 р.

Відповідач надав суду докази оплати поставленого згідно рахунку фактури №СФ-0001136 від 12.10.2020 р. товару на суму 199102,20 грн., а саме:

- платіжне доручення №2027 від 09.11.2020 р. на суму 20102,20 грн.

- платіжне доручення №2033 від 11.11.2020 р. на суму 30000,00 грн.

- платіжне доручення №2035 від 16.11.2020 р. на суму 13000,00 грн.

- платіжне доручення №2041 від 23.11.2020 р. на суму 20000,00 грн.

- платіжне доручення №2046 від 25.11.2020 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №1988 від 27.11.2020 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №97 від 01.12.2020 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №1992 від 03.12.2020 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №2000 від 09.12.2000 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №2001 від 09.12.2020 р. на суму 11000,00 грн.

- платіжне доручення №2006 від 11.12.2020 р. на суму 25000,00 грн.

- платіжне доручення №2006 від 16.12.2020 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №2008 від 18.12.2020 р. на суму 10000,00 грн.

- платіжне доручення №2013 від 22.12.2020 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №2015 від 28.12.2020 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №2018 від 11.01.2021 р. на суму 10000,00 грн.

- платіжне доручення №2029 від 13.01.2021 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №2035 від 22.01.2021 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №2038 від 26.01.2021 р. на суму 5000,00 грн.

- платіжне доручення №2059 від 18.02.2021 р. на суму 5000,00 грн.

Таким чином, на момент постановлення рішення по справі, основний борг відповідачем погашено у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 905/1584/15, від 06.03.2019 у справі №914/130/16.

Оскільки суму боргу в розмірі 5000,00 грн. (згідно платіжного доручення №2059 від 18.02.2021р.) відповідачем було сплачено після звернення позивачем з позовом до суду, то предмет позову в цій частині на момент винесення рішення відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення вказаної суми на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

В частині стягнення 194102,20 грн. - суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, оскільки вказана сума боргу погашена відповідачем до відкриття провадження у справі.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Згідно п.п. 6.2-6.3 Договору у випадку несвоєчасної оплати (не оплати) Товару Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожен день прострочення. За порушення строків оплати Товару, встановлених у Додатках до Договору, Покупець на вимогу Постачальника окрім штрафних санкцій (сплата пені згідно п. 6.2. Договору) зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 25% (двадцять п`ять) процентів річних від простроченої суми згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 6 Додатку №16 до Договору поставки №20/08/0018 від 20.08.2018 р. у випадку прострочення оплати товару покупцем більше ніж на один календарний день, покупець зобов`язаний платити постачальнику штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від неоплаченої (несвоєчасної оплати) партії товару.

Позивачем на підставі вказаних положень нараховано відповідачу 6212,00 грн. - пені, 19910,22 грн. - штрафу, 6036,94 грн. - інфляційних збитків, 14080,51 грн. - 25% річних.

Суд зазначає, що стягненню з відповідача підлягає 19910,22 грн. - штрафу.

В іншій частині позовних вимог, суд залишає позовні вимоги без розгляду, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 30.03.2021 р. суд зобов`язав позивача надати суду до 15.04.2021р. розрахунок штрафних санкцій та 25% річних, з врахуванням строків оплат, здійснених відповідачем; відповідача: надати суду до 15.04.2021р. контррозрахунок штрафних санкцій та 25% річних, з врахуванням строків оплат, здійснених відповідачем.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 226 ГПК суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Позивач розрахунку штрафних санкцій та 25% річних, з врахуванням строків оплат, здійснених відповідачем суду не надав.

Враховуючи викладене, суд залишає позовні вимоги про стягнення 6212,00 грн. - пені, 6036,94 грн. - інфляційних збитків, 14080,51 грн. - 25% річних - без розгляду.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За даних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, зокрема, стягнути з відповідача 19910,22 грн. штрафу.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи викладене та у відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати щодо сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 123, 126, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, п. 4 ч. 4 ст. 226, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. В частині позовних вимог про стягнення 5000,00 грн. основного боргу - провадження у справі закрити.

3. В частині позовних вимог про стягнення 194102,20 грн. основного боргу - відмовити в задоволенні.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Трафік 2013" (вул. Балакіна, буд. 20, м. Полтава, Полтавська область, 36003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хім Торг" (Центральна площа, буд. 2, м. Славутич, Київська область, 07101, ) 19910,22 грн. штрафу, 373,65 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення 6212,00 грн. - пені, 14080,51 грн. - 25% річних, 6036,94 грн. - інфляційних втрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256,257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Паламарчук