номер провадження справи 9/41/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2021 Справа № 908/765/21

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ", (18002, Черкаська область, м. Черкаси, вул.Гоголя, 137; поштова адреса: 18002, м. Черкаси, а/с 271)

до відповідача: Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, (70530, Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул.Богдана Хмельницького, буд. 49)

про стягнення суми 151503,69 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" про стягнення з відповідача: Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області суми 146755,16 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, суми 2649,63 грн. пені, суми 631,35 грн. - 3% річних, суми 1467,55 грн. інфляційних збитків, всього - загальної суми 151503,69 грн.

Ухвалою суду від 29.03.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/765/21, присвоєний номер провадження 9/41/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

28.05.2021 за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані наступним. Між ТОВ «Енергогазрезерв» та Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № Е/196-20 від 21.01.2020, до якого в подальшому укладені додаткові угоди. На виконання умов договору, протягом грудня 2020 року позивач поставив відповідачу електричну енергію в загальній кількості 73,639 тис.кВт/год на загальну суму 146755,16 грн. Дані про обсяги фактичного споживання електричної енергії Споживачем у розрахунковому періоді були отримані позивачем від оператора розподілу (ПАТ «Запоріжжяобленерго»). В порушення умов договору та п. 4.12 ПРЕЕ в частині оплати вартості електричної енергії відповідач оплату спожитої електричної енергії не здійснив. Позивачем була направлена вимога за вих. №701/03-01 від 02.03.2021 про сплату боргу в сумі 146755,16 грн., яка залишена без відповіді та задоволення. У зв`язку з порушенням відповідачем зазначеного грошового зобов`язання, позивач, керуючись умовами пункту 5.8 договору та п. 10 комерційної пропозиції № 1 (додаток №2 до договору) нарахував та просить суд також стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 21.01.2021 по 15.03.2021 у розмірі 2649,63грн., 3 % річних за період прострочення з 21.01.2021 по 15.03.2021 у розмірі 651,35 грн. та суму 1467,55 грн. інфляційних збитків за лютий 2021. Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 193, 198, 217, 230 ГК України, ст.ст. 525, 530, 610, 625, 629 ЦК України Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та умовами договору про постачання електричної енергії споживачу № Е/196-20 від 21.01.2020.

21.04.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, виходячи з наступного. Пунктом 5.7. Договору №Е/196-20 від 21.01.2020 встановлено порядок розрахунків - на підставі виставленого рахунку Постачальника. Оплата має бути здійснена у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його Споживачем. Пунктом 7 Комерційної пропозиції №1, яка є додатком №2 до Договору та його невід`ємною частиною, врегульовано, що термін надання рахунку за спожиту електричну енергію - протягом 5 календарних днів після завершення місяця споживання; строк оплати 10 календарних днів з дня отримання рахунків, за наявності відповідного бюджетного призначення, та відповідно до п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів проводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Пунктом 5.1. Договору № Е/196-20 від 21.01.2020 передбачено, що з урахуванням ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання Споживача за цим договором в частині оплати поставленої електричної енергії виникають у 2020 та в межах асигнувань, встановлених кошторисом. У визначені терміни рахунок ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» за грудень 2020 не виставив. До кінця бюджетного періоду 2020 року рахунок за грудень не надходив, а був виставлений одразу з претензією від 03.02.2021. Бюджетом Комишуваської селищної об`єднаної територіальної громади на 2021 рік не передбачено виконання бюджетних зобов`язань минулих років. Договір №Е/196-20 від 21.01.2020 було укладено на строк до 31.12.2020. Строк дії Договору у відповідності з ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» продовжено не було. Акт приймання-передачі електричної енергії №РН-0008323 від 11.01.2021, про який зазначає позивач, відповідачу не направлявся. Докази направлення акту до позовної заяви не додані. Позивач одразу виставив претензію №03/02-21 (06) від 03.02.2021 за актом звірки взаєморозрахунків між сторонами та рахунками-фактурами №СФ-0008873 від 03.02.2021 та №СФ-0000173 від 03.02.2021. Отже рахунки-фактури позивача у 2021 року не можуть бути оплачені через відсутність асигнувань, встановлених кошторисом. Кошторис на 2021 рік було затверджено рішенням №75 від 24.12.2020р. Вина Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області в тому, що ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» несвоєчасно виставив рахунок за грудень 2020 відсутня. В позові ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» зазначає, що договором строк оплати рахунків не визначений та рахує його виходячи з п. 4.12. ПРРЕЕ (Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 312). Але пунктом 5.7. Договору №Е/196-20 від 21.01.2020 встановлені чіткі строки оплати, які рахуються від виставлення рахунку постачальником (позивачем). Ці строки не настали через не виставлення рахунку, тому немає підстав для нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат. На підставі викладеного, відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

До господарського суду 05.05.2021 надійшла відповідь на відзив (направлена позивачем до суду засобами поштового зв`язку 28.04.2021), в якій позивач зазначив, що в позовній заяві посилався на положення пунктів постанови НКРЕКП «Про затвердження Кодексу комерційного обліку електричної енергії» від 14.03.2018р. №311 та зазначав, що для виставлення платіжних документів керується не власними даними, а даними оператора системи розподілу (ПАТ «Запоріжжяобленерго»). Так, відповідно до п.п.6.8.-6.12 постанови НКРЕКП «Про затвердження Тимчасового порядку визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період» ОСР/НЕК надають електропостачальникам на узгодження фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії електропостачальником, у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи "а" та групи "б". До 16.00 8 числа ОСР/НЕК та електропостачальники узгоджують фактичні сумарні обсяги купівлі електричної енергії електропостачальником. Звірення фактичних обсягів споживання електричної енергії між учасниками ринку електричної енергії здійснюється до 8 числа місяця розрахунковим, тобто фактичні дані споживання відповідачем були отримані від оператора системи розподілу 08 січня 2021, що унеможливлює надання постачальником рахунку/акту приймання-передачі під час місяця постачання (в даному випадку за грудень 2020). Постачальник мав можливість виставити розрахункові документи Споживачу лише після 8 січня 2021. Отже посилання Відповідача щодо невчасності надання рахунків за спожиту електричну енергію, на думку позивача є недоречними. 12 січня 2021 на адресу Відповідача були надіслані оригінали розрахункових документів (експрес-накладна №7781). Крім того, розрахункові документи за спожиту електричну енергію 11 січня 2021 надсилались на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку також здійснювалося надсилання розрахункових документів за попередні місяці споживання. Відповідач вказує, що бюджетом Комишуваської селищної ради об`єднаної територіальної громади на 2021 не передбачено виконання бюджетних зобов`язань минулих років. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років. Отже при наявній кредиторській заборгованості за попередній бюджетний період, обов`язком бюджетної установи в розумінні ст. 48 БКУ було передбачити видатки в наступному бюджетному періоді.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

21.01.2020 між ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» (Постачальник, позивач у справі) та Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області (Споживач, відповідач у справі) був укладений договір про постачання електричної енергії споживачу №Е/196-20 від 21.01.2020 (далі - Договір), відповідно до п. 2.1. якого встановлено, що Постачальник продає електричну енергію в кількості 915900 кВт.год (найменування предмета закупівлі згідно ДК 021:2015:09310000-5 - Електрична енергія») Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Договір було укладено на підставі Заяви-приєднання Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області до договору про постачання електричної енергії споживачу (Додаток 1 до договору) на умовах комерційної пропозиції постачальника №2. Перелік точок комерційного обліку за об`єктами Споживача визначено у Додатку 3 до договору.

В пункті п. 5.1. Договору визначено, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Загальна сума (вартість) Договору на момент його укладення становить 1 547 871,00 грн. з ПДВ. З урахуванням ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання Споживача за цим договором в частині оплати поставленої електричної енергії виникають у 2020 році, та в межах асигнувань, встановлених кошторисом.

Згідно з п.п. 5.4, 5.5, 5.6 ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Оплата здійснюється виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника.

Відповідно до п. 1 комерційної пропозиції №1 (додаток №2 до Договору) ціна за 1 кВт/год, без урахування тарифів на її розподіл та з урахуванням актуального тарифу передачі - 1,69 грн. в т.ч. ПДВ 20%.

В подальшому до Договору укладені додаткові угоди: Додаткова угода №1 від 03.03.2020. щодо зміни ціни за 1 кВт/год з 1 лютого - 1,8450152 грн. в т.ч. ПДВ 20%.; Додаткова угода №3 від 27.11.2020 щодо зміни ціни за 1 кВт/год з 27 листопада - 1,9929 з ПДВ.

В п. 13.1 договору зазначено, що він укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання (додаток 1 до договору) та діє до 31 грудня 2020.

Матеріали справи свідчать, що на підставі договору № Е/196-20 від 21.01.2020 ТОВ «Енергогазрезерв» було складено Акт № РН-0008323 приймання-передачі електричної енергії від 11.01.2021 за грудень 2020 про передачу Комишуваській селищній раді Оріхівського району Запорізької області електроенергії на суму 142274,30 грн. з ПДВ. Також було складено Акт № ВН-0000058 коригування вартості електричної енергії від 01.03.2021 відповідно до фактичних обсягів до Акту № РН-0008323 від 11.01.2021, на суму 4480,86 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 03/02-21(06) від 03.02.2021 з вимогою оплатити протягом 7 календарних днів суми 142274,30 грн. боргу за спожиті обсяги електричної енергії у грудні 2020 року, а також пеню, інфляційні збитки, 3% річних та штраф. До вказаної претензії було додано оригінали рахунків-фактур від 03.02.2021 та Акт звірки взаєморозрахунків між сторонами, який позивач просив повернути після підписання. Направлення даної претензії з додатками підтверджується копіями списку згрупованих відправлень та опису вкладення з відбитком поштового штемпеля від 03.02.2021, копією фіскального чеку підприємства поштового зв`язку від 03.02.2021.

02.03.2021 позивач направив Комишуваській селищній раді вимогу за вих. № 701/03-01 від 02.03.2021 про сплату заборгованості за спожиту за грудень 2020 електричну енергію з урахуванням коригуючого акту, всього - на загальну суму 146755,16 грн. Додатками до вказаної вимоги є Акт № РН-0008323 від 11.01.2021, Акт коригування № ВН-0000058, акт звірки взаєморозрахунків. На підтвердження направлення вимоги з додатками позивачем надано копії опису вкладення з відбитком поштового штемпеля від 02.03.2021 та фіскального чеку від 02.03.2021. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштове відправлення отримано відповідачем 06.03.2021.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до п. 1.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг (п.1.1.2 ПРРЕЕ).

За змістом п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Згідно з листом від 04.03.2021 № 007-66/1304 (з додатком) ПАТ "Запоріжжяобленерго", як оператор системи розподілу, на лист ТОВ «Енергоргазрезерв» надало підтверджуючу інформацію щодо постачання позивачем Комишуваській селищній раді Оріхівського району Запорізької області у розрахунковому періоді з 01.12.2020 по 31.12.2020 обсягів електричної енергії в загальному розмірі 73639 кВт.г.

Відповідно до п. 5.7 укладеного сторонами договору передбачено, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.

В пункті 7 комерційної пропозиції № 1 (додаток №2 до договору) визначено: термін надання рахунку за спожиту електричну енергію протягом 5 календарних днів після завершення місяця споживання; строк оплати - 10 календарних днів з дня отримання рахунків, за наявності відповідного бюджетного призначення, та відповідно до п. 1 ст. 48 БКУ взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів проводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами 1 ст. 530 ЦК України визначає, що строк виконання зобов`язання має бути або чітко визначений роками, місяцями, тижнями, днями, годинами, термін - конкретною датою або вказівкою на подію, яка неминуче настане.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

В частині 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).

Із змісту пунктів 5.4, 5.7, 7.2 Договору вбачається, що ціна електричної енергії має визначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії, у тому числі у разі її зміни. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу. Постачальник зобов`язується нараховувати і виставляти рахунки Споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором.

Згідно з п.п. 4.13, 4.14 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 робочих днів з дня надання платіжного документа споживачу (п. 4.21 ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 7 комерційної пропозиції № 1 (додаток №1 до договору) термін оплати виставленого рахунку - 10 календарних днів з дня отримання рахунків.

Отже, умовами договору на Постачальника електричної енергії покладено обов`язок сформувати та виставити рахунок на оплату електричної енергії

Згідно ж з п. 6.2. Договору Споживач в свою чергу зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату за спожиту електричну енергію згідно з умовами цього Договору.

Як встановлено судом вище, на підставі укладеного сторонами договору про постачання електричної енергії ТОВ «Енергогазрезерв» було складено Акт № РН-0008323 приймання-передачі електричної енергії від 11.01.2021 за грудень 2020 на суму 142274,30 грн. та Акт №ВН-0000058 від 01.03.2021 коригування вартості електричної енергії відповідно до фактичних обсягів на суму 4480,86 грн. Всього згідно вищевказаних Актів позивач у грудні 2020 поставив відповідачу електричну енергію в кількості 73,639 тис.кВт/год. на загальну суму 146 755,16 грн., яка заявлена позивачем до стягнення.

Надані позивачем до матеріалів справи докази свідчать, що до направленої на адресу відповідача претензії № 03/02-21(06) від 03.02.2021 про сплату боргу в сумі 142274,30 грн. позивачем був доданий відповідний рахунок від 03.02.2021. Відповідач у відзиві підтвердив, що рахунок був виставлений позивачем разом із вказаною претензією.

До вимоги за вих. №701/03-01 від 02.03.2021 про сплату заборгованості за спожиту за грудень 2020 електричну енергію на загальну суму 146 755,16 грн., яку позивач пропонував оплатити протягом 7 робочих днів з моменту отримання вимоги, було додано вищезгадані Акт приймання-передачі електричної енергії на суму 142274,30 грн. та Акт коригування вартості електричної енергії відповідно до фактичних обсягів, згідно з яким сума до збільшення склала 4480,86 грн.

На підставі всього вищевикладеного, досліджених у сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за електричну енергію спожиту у грудні 2020 в розмірі 146 755,16 грн.

З приводу заперечень відповідача, викладених у відзиві, згідно з якими останній просив відмовити у позові в повному обсязі, суд зазначає про наступне.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України однією з засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відтак, свобода укладення договору також є обмеженою зазначеними критерієм, а невідповідність таким критеріям умов укладеного договору повинна враховуватись судами з метою захисту прав та законних інтересів обох сторін з метою забезпечення дотримання принципів, передбачених частиною 3 статті 2 ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, комунальні послуги та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом відповідних послуг у межах бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років.

Крім того, відповідно до змісту ч. 4 ст. 51 цього Кодексу за наявності простроченої кредиторської заборгованості із заробітної плати (грошового забезпечення), стипендій, а також за спожиті комунальні послуги, електричну та теплову енергію, природний газ та інші енергоносії розпорядники бюджетних коштів у межах бюджетних асигнувань за загальним фондом не беруть бюджетних зобов`язань та не здійснюють платежів за іншими заходами, пов`язаними з функціонуванням бюджетних установ (крім захищених видатків бюджету, визначених статтею 55 цього Кодексу), до погашення такої заборгованості.

Частиною другою статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

ЄСПЛ у рішеннях від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові КГС ВС від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18, а також постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №12-46гс18 та від 17.04.2018 у справі №911/4249/16.

Таким чином, наявність або відсутність фінансування сторони договору не звільняє її від зобов`язань за договором.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 2649,63 грн. пені, суму 651,35 грн. 3 % річних, нарахованих згідно з викладеним у позовній заяві розрахунком за період з 21.01.2021 по 15.03.2021 (54 дні) та суму 1467,55 грн. інфляційних збитків за лютий 2021. Нарахування здійснено на загальну суму 146755,16 грн.

За змістом п. 5.8 Договору у разі порушення Споживачем строків оплати за цим договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Згідно з п. 10 Комерційної пропозиції за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, та 3% річних від суми боргу.

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України).

В пункті 7 комерційної пропозиції № 1 визначено, що строк оплати рахунку за спожиту електричну енергію - 10 календарних днів з дня його отримання.

При цьому, додані до відповіді на відзив докази щодо направлення Акту та рахунку відповідачу 11 січня 2021 року на електронну адресу судом не приймається як належний доказ, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документу паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа).

Відповідно до умов укладеного сторонами договору Постачальник зобов`язався нараховувати і виставляти рахунки Споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором (пункт 7.2 договору).

Порядок направлення (вручення) актів та платіжних документів споживачу окремо в договорі не визначено. В тому числі у договорі відсутні умови щодо згоди споживача на отримання платіжних документів в електронній формі.

В п. 13.7 договору передбачено, що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дати їх особистого вручення або дати поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Із наданої позивачем копії експрес-накладної 7781 від 12.01.2021 на ім`я одержувача: Комишуваської селищної ради (додано до відповіді на відзив) неможливо встановити, які саме документи були направлені, тому вказаний документ не є належним доказом направлення відповідачу розрахункових документів, як то зазначив позивач.

Як вже встановлено судом, рахунок на оплату спожитої у грудні 2020 електроенергії на суму 142274,30 грн. був направлений відповідачу листом з описом вкладення разом з претензією № 03/02-21(06) від 03.02.2021 та згідно з нормативними строками пересилання поштових відправлень між населеними пунктами різних областей мав бути отриманий 08.02.2021. Акт №ВН-0000058 від 01.03.2021 коригування вартості електричної енергії відповідно до фактичних обсягів на суму 4480,86 грн. був направлений відповідачу 02.03.2021 разом з вимогою за вих. №701/03-01 від 02.03.2021 та отриманий відповідачем06.03.2021.

Таким чином, нарахування позивачем пені та 3% річних на загальну суму боргу 146755,16 грн., починаючи з 21.01.2021, та втрат від інфляції - за лютий 2021, є необґрунтованим.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 20.11.2020 у справі № 91013071/19 зазначила, зокрема, про наступне.

При з`ясуванні підставності нарахування кредитором інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України судам належить визначити конкретну дату (подію), з настанням якої пов`язується строк виконання грошового зобов`язання; дослідити обставини виконання зобов`язання боржником (борг погашався частинами чи однією сумою у повному обсязі) та з`ясувати період у часі, упродовж якого мало місце прострочення боржника у виконанні зобов`язання перед кредитором.

З урахуванням положень статті 253 ЦК України щодо початку перебігу строку, період у часі, упродовж якого має місце прострочення боржника (відповідача) щодо виконання зобов`язання з оплати перед кредитором (позивачем), починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала, що не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

З урахуванням усього вищевикладеного, судом здійснено перерахунок пені та 3% річних на суму 142274,30 грн. за загальний період прострочення: з 19 лютого 2021 (з урахуванням встановленого договором строку оплати - 10 календарних з дня отримання рахунку) по 15 березня 2021 (всього 25 днів), які складають 1212,25 грн. та 292,34 грн. відповідно.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені та 3% річних, а також в частині заявленої до стягнення суми 1467,55 грн. втрат від інфляції (за лютий 2021) судом відмовляється із вищевикладених підстав у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю вимог в цій частині, в т.ч. періодів нарахування.

Таким чином, позовні вимоги в цілому задовольняються судом частково.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем у зав`язку з розглядом даної справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, які за попереднім (орієнтовним) розрахунком складають 5000,00 грн., та вказано, що детальний розрахунок та докази на підтвердження будуть надані в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Станом на час розгляду справи відповідні докази на підтвердження судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу до суду не находили.

У зв`язку із цим, питання щодо розподілу судових втрат в цій частині судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області (70530, Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул.Богдана Хмельницького, буд. 49; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (18002, Черкаська область, м. Черкаси, вул.Гоголя, 137; ) суму 146755 (сто сорок шість тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 16 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію, суму 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 25 коп. пені, суму 292 (двісті дев`яносто дві) грн. 34 коп. - 3% річних, суму 2223 (дві тисячі двісті двадцять три) грн. 90 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва