ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
31.05.2021м. ДніпроСправа № 904/3670/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бєлік В.Г. судді: Новікова Р.Г., Колісник І.І. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М., розглянувши заяву Приватного підприємства Фірма ФБМ про ухвалення додаткового рішення у справі:
за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро
до відповідача-1: Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, м. Дніпро
відповідача-2: Приватного підприємства "Фірми "ФБМ", м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро
про скасування рішення про державну реєстрацію прав, припинення права власності, зобов`язання повернути земельну ділянку та
за зустрічним позовом Приватного підприємства "Фірми "ФБМ", м. Дніпро
до Дніпровської міської ради, м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро
про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Кишковар Н.А., довіреність № 7/10-736 від 20.03.2020 року, головний спеціаліст управління захисту інтересів територіальної громади міста;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2 (позивача за зустрічним позовом, заявника): Шарамок П.С., витяг з ЄДРЮОФОПГР, директор;
від відповідача-2 (позивача за зустрічним позовом, заявника): Гейко В.І., ордер АЕ № 1026061 від 16.06.2020 року, адвокат;
від третьої особи: Кишковар Н.А., довіреність № 7/6-19 від 24.03.2020 року, представник.
Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, відповідача-2 Приватного підприємства "Фірми "ФБМ", за участю Третьої особи, яка не замовляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради і просить суд:
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №41381990, прийняте 01.06.2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною;
23.09.2020 року від Приватного підприємства "Фірми "ФБМ" до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла зустрічна позовна заява вих. № б/н від 23.09.2020 року, у якій просить суд:
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року в задоволенні первісного позову Дніпровської міської ради до Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Приватного підприємства "Фірми "ФБМ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав, припинення права власності, зобов`язання повернути земельну ділянку відмовлено в повному обсязі. Судові витрати покладено на позивача за первісним позовом. Зустрічний позов Приватного підприємства "Фірми "ФБМ" до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Дмитра Яворницького, буд. 75; ) щодо не розгляду проекту землеустрою, розробленого ТОВ ГЕОСПЕКТР-7, про відведення Приватному підприємству Фірма ФБМ (49000, м. Дніпро, пр-т Гагаріна, буд. 8А; код 19151859) в оренду земельної ділянки по вул. Центральній у районі будинку № 12А (Бабушкінський район) з кадастровим номером :02:415:0045 для завершення будівництва торговельного комплексу. Зобов`язано Дніпровську міську раду (49000, м. Дніпро, вул. Дмитра Яворницького, буд. 75; ) на найближчому пленарному засіданні (сесії) розглянути проект землеустрою, розроблений ТОВ ГЕОСПЕКТР-7, щодо відведення Приватному підприємству Фірма ФБМ (49000, м. Дніпро, пр-т Гагаріна, буд. 8А; код 19151859) земельної ділянки площею 0,0471 га з кадастровим номером :02:415:0045 по вул. Центральній у районі буд. № 12А та ухвалити рішення за результатами розгляду. В решті зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Дмитра Яворницького, буд. 75; ) на користь Приватного підприємства "Фірми "ФБМ" (49000, м. Дніпро, пр-т Гагаріна, буд. 8А; код 19151859) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 401,32 грн.

30.04.2021 року від представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 30.04.2021 року про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, зазначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013 року, Папазова та інші проти України від 15.03.2012 року).

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У зв`язку з перебуванням судді Бєлік В.Г. з 12.05.2021 року у відпустці, суд вважає за можливе розглянути заяву в межах розумного строку, з метою незмінності складу суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 року призначено судове засідання з розгляду заяви Приватного підприємства Фірма ФБМ про ухвалення додаткового рішення на 31.05.2021 року на 10:30 год.

У зв`язку з перебуванням судді Бондарєва Е.М. у відпустці з 31.05.2021 року, розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області № 791 від 31.05.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/3670/20: головуючий колегії, суддя Бєлік В.Г., судді: Новікова Р.Г., Колісник І.І.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 року справу № 904/3670/20 прийнято до свого провадження в колегіальному складі та призначено судове засідання з розгляду заяви Приватного підприємства Фірма ФБМ про ухвалення додаткового рішення на 31.05.2021 року на 10:30 год.

У судове засідання 31.05.2021 року з розгляду заяви представник відповідача-1 не з`явився.

Приймаючи додаткове рішення колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

В якості доказів, понесених позивачем витрат на професійну допомогу, останнім подано до суду копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 14.01.2020 року укладеного між Адвокатським бюро " АДВОКАТСЬКЕ БЮРО ВАЛЕРІЯ ГЕЙКА" в особі адвоката - засновника Гейка Валерія Івановича та Приватним підприємством "Фірма "ФБМ"; акту від 30.04.2021 року про надання правової допомоги за договором № 1 про надання правової (правничої) допомоги від 14.01.2020 року; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 14.01.2020 року; рахунку № 30/04/21 від 30.04.2021 року.

Відповідно до пункту 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин 5, 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У рішенні ЄСПЛ від 22 лютого 2005 року у справі Пакдемірлі проти Туреччини (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VIПро адвокатуру та адвокатську діяльність (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На доказ наявності обов`язку ПП «Фірми «ФБМ» сплатити гонорар адвоката наданий акт від 30.04.2021 року про надання правової допомоги за договором № 1 про надання правової (правничої) допомоги від 14.01.2020 року; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 14.01.2020 року; рахунку № 30/04/21 від 30.04.2021 року.

Згідно з ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання прозменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи проти розміру витрат на правничу допомогу відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) посилався на відсутність доказів понесених витрат за отриману правничу допомогу та завищений розмір адвокатських витрат понесених позивачем.

Відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) обмежився лише усною заявою про неспівмірність вартості послуг адвоката, не надаючи при цьому жодних обгрунтувань своєї думки та будь-яких доказів на її підтвердження.

Відповіді на заяву про винесення додаткового рішення до матеріалів справи не надходило. Отже, відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) не надав письмових заперечень проти розміру правничої допомоги, що належить до стягнення. Усні заперечення, які були надані у судовому засіданні, не мають свого підтвердження у матеріалах справи.

Виходячи з викладеного, враховуючи подані позивачем за зустрічним позовом (відповідачем-1 за первісним позовом) докази щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи пов`язаність цих витрат з розглядом справи; пропорційність до предмета спору та задоволених позовних вимог, порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви.

Витрати на професійну правничу допомогу ПП Фірма ФБМ підлягають стягненню з Дніпровської міської ради пропорційно задоволених вимог з огляду повну відмову у задоволенні первісного позову та часткове задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.

Таким чином, господарський суд вирішив задовольнити частково заяву Приватного підприємства Фірма ФБМ та покласти на відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) понесені Приватним підприємством Фірма ФБМ витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 73 150,00 грн. пропорційно задоволеним вимогам рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 237-238, 240-241, 244, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного підприємства Фірма ФБМ (49000, м. Дніпро, пр-т Гагаріна, буд. 8А; код 19151859) про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Дмитра Яворницького, буд. 75; ) на користь Приватного підприємства Фірма ФБМ (49000, м. Дніпро, пр-т Гагаріна, буд. 8А; код 19151859) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 73 150,00 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового додаткового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 04.06.2021 року.

Головуючий суддя В.Г. Бєлік

Суддя Р.Г. Новікова

Суддя І.І. Колісник