РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/431/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕХНОВА",

вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, м. Київ, 03050;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

До відповідача: Колективного підприємства "ЖИТЛОВО - ЕКСПЛУАТАЦІЙНА ДІЛЬНИЦЯ" Чернігівської облспоживспілки,

вул. Старобілоуська, буд. 49, м. Чернігів, 14026;

про стягнення заборгованості 112433,21 грн.

Без виклику учасників справи

Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "Технова" подано позов до Колективного підприємства "Житлово-експлуатаційна дільниця" Чернігівської облспоживспілки про стягнення 101797 грн 20 коп. боргу, 635 грн 86 коп. пені, 3765 грн 64 коп. 3% річних, 6234 грн 51 коп. інфляційних витрат, що разом складає 112433 грн 21 коп. за договором №378 від 20.09.2002 на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов Договору №378 від 20.09.2002 на постачання теплової енергії в гарячій воді.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, та попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 29.04.2021, направлена на адресу відповідача, вказану у позовній заяві (вул. Старобілоуська, буд. 49, м. Чернігів, 14026), повернута відділенням зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяви про зміну місцезнаходження від відповідача до суду не надходило.

Судом були вчинені дії щодо перевірки статусу та місця реєстрації відповідача, у зв`язку з чим отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача станом на 13.05.2021, відповідно до якого місцезнаходження Колективного підприємства "Житлово-експлуатаційна дільниця" Чернігівської облспоживспілки: 14026, м. Чернігів, вул. Старобілоуська, буд. 49.

Таким чином, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального кодексу строк не скористався. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від відповідача до суду не надходило.

Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що також передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив наступне.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача боргу, пені, 3% річних, інфляційних витрат за неналежне виконанням відповідачем умов договору на постачання теплової енергії в гарячій воді №378 від 20.09.2002

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин, виконання позивачем умов договору щодо постачання теплової енергії в гарячій воді та відповідно неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлену теплову енергію.

Як свідчать матеріали справи, 20.09.2002 між Комунальним енергогенеруючим підрозділом «Чернігівська теплоелектроцентраль ТОВ Фірми "ТЕХНОВА" (Постачальником) та Колективним підприємством "Житлово-експлуатаційна дільниця" Чернігівської облспоживспілки (Споживачем) укладено договір №378 на постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі - Договір).

За умовами п. 1.1 Договору Постачальник бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах для об`єктів, вказаних у додатку № 1 цього договору, а Споживач зобов`язується сплачувати одержану теплову енергію на розрахунковий рахунок Постачальника, за встановленими тарифами (цінами) в терміни, на умовах та порядку постачання і сплати, передбачених цим договором.

Теплова енергія постачається Споживачу для об`єктів та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби; опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гаряче водопостачання - протягом року, технологічні потреби (п.2.1 Договору).

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що Облік спожитої Споживачем теплової енергії здійснюється: - із теплоносієм Постачальника - розрахунком за м2.

Згідно з п.6.1. Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається Споживачем, здійснюються виключно у грошовій формі на розрахунковий рахунок Постачальника по тарифах, які затверджені рішеннями облдержадміністрації, міської ради, і які можуть змінюватися згідно з законами Верховної Ради і постановами Кабінету Міністрів України.

Розрахунки за теплову енергію здійснюються в розмірі: на опалення на протязі опалювального періоду по тарифу:

- за 1 Гкал. - при наявності приладів обліку теплової енергії - згідно з їх показниками;

- за 1 Гкал - при наявності тільки витратоміра за умов узгодженого визначення фактичних температур теплоносія з урахуванням показань витратоміра, або відомому проектному максимальному годинному навантаженні: в обох випадках розрахунковим способом;

- за 1 кв. м опалювальної площі - в інших випадках (п.6.2.1. Договору).

Розрахунки Споживача з Постачальником за відпущену теплову енергію у вигляді гарячої води виконуються згідно з діючим законодавством, згідно з рахунками Постачальника щомісячно у відповідності з показаннями приладів обліку або розрахунковим способом при відсутності приладів обліку. Розрахунковим періодом є календарний місяць. (п.6.5 Договору).

Відповідно до п.6.6. Договору Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Постачальнику 50% вартості зазначеної в Договору кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п.6.7. Договору якщо споживач розраховується за показниками приладів обліку: - при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується споживачем не пізніше 15-го числа місяця наступного за розрахунковим; - у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку і зараховується заліком наступного місяця.

Згідно з п.3.2.2. Договору Споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором.

У випадку несплати Споживачем рахунку до 15 числа наступного місяця нараховується пеня у розмірі 0,5 % належної до сплати суми за кожен день прострочення (п.6.9. Договору).

Відповідно до п.10.1. Договору, цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 20.09.2003.

Припинення дії Договору не звільняє Споживача від обов`язків повної сплати спожитої теплової енергії п.10.3. Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.10.4. Договору).

14.06.2016 між сторонами укладено Додаткову угоду, згідно з п.1 якої у зв`язку з виключенням частини приміщень, що перейшли до житлового фонду на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20.06.2011 за № 153 та листа Споживача за адресою: вул. Старобілоуська, 49 в Додаток № 1 до Договору Сторони дійшли згоди змінити та доповнити Договір № 378 від 20.09.2002 на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Сторони погодились викласти Додаток №1 до Договору «Обсяги постачання теплової енергії» в новій редакції, що додається до даної Угоди та є невід`ємною частиною (п.2 Додаткової угоди).

У п.3 Додаткової угоди сторони зазначили, що відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України умови даної Угоди застосовуються до відносин сторін, які виникли з 01.08.2011.

Додатком №1 до Договору (в редакції Додаткової угоди від 14.06.2016), який підписано сторонами та скріплено відтисками печаток обох сторін, встановлено, що Постачальник постачає споживачу з 14.06.2016 теплову енергію в гарячій воді в межах 43,13 Гкал/рік із нижченаведеним навантаженням та розподілом споживання теплової енергії, на об`єкт: Гуртожиток, вул. Старобілоуська, 49, опалювальна площа 229,9 м2, максимальне навантаження 0,02 Гкал/год.

Тарифи на послуги теплопостачання встановлені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1203 від 05.10.2017, №1822 від 11.12.2018, №92 від 14.01.2020, №2259 від 30.11.2020, № 42 від 13.01.2021.

За період з 21.10.2018 по 28.02.2021 позивач поставив відповідачу теплову енергію (опалення) на загальну суму 137966,16 грн, що підтверджується копіями актів прийому-передачі теплової енергії від 31.10.2018, 30.11.2018, 31.12.2018, 31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, 30.04.2019, 31.10.2019, 30.11.2019, 31.12.2019, 31.01.2020, 29.02.2020, 31.03.2020, 30.04.2020, 31.10.2020, 30.11.2020, 31.12.2020, 31.01.2021, 28.02.2021.

На оплату вартості вказаних послуг, позивачем, у порядку обумовленому Договором, до сплати відповідачу виставлено наступні рахунки-фактури: № 00378 від 31.10.2018 на суму 2049,18 грн, № 00378 від 30.11.2018 на суму 9281,51 грн, № 00378 від 31.12.2018 на 10519,00 грн, № 00378 від 31.01.2019 на суму 13364,78 грн, № 00378 від 28.02.2019 на суму 9337,33 грн, № 00378 від 31.03.2019 на суму 8053,18 грн, № 00378 від 30.04.2019 на суму 1691,27 грн, № 00378 від 31.10.2019 на суму 1112,77 грн, № 00378 від 30.11.2019 на суму 9024,00 грн, № 00378 від 31.12.2019 на суму 9024,00 грн, № 00378 від 31.01.2020 на суму 9107,96 грн, № 00378 від 29.02.2020 на суму 7334,46 грн, № 00378 від 31.03.2020 на суму 6023,66 грн, № 00378 від 30.04.2020 на суму 1212,13 грн, № 00378 від 31.10.2020 на суму 1702,55 грн, № 00378 від 30.11.2020 на суму 6708,37 грн, № 00378 від 31.12.2020 на суму 9219,70 грн, № 00378 від 31.01.2021 на суму 11586,08 грн, № 00378 від 28.02.2021 на суму 12789,64 грн, направлених на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією (списки згрупованих поштових відправлень а.с.28-53) та копіями рахунків-фактур отриманих під розпис представником відповідача: №00378 від 30.11.2018 отримано 28.12.2018; №00378 від 30.11.2019 отримано 11.12.2019; №00378 від 31.12.2019 отримано 13.01.2020; №00378 від 31.01.2020 отримано 13.02.2020; №00378 від 29.02.2020 отримано 13.03.2020;

Відповідач за спожиту теплову енергію в гарячій воді за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року розрахувався частково:

- 3700,00 грн згідно з меморіальним ордером №12208709 від 27.03.2019;

- 1691,27 грн згідно з меморіальним ордером №П406823 від 15.05.2019;

- 6000,00 грн згідно з меморіальним ордером №П1959353 від 17.10.2019;

- 1112,77 грн згідно з меморіальним ордером №П2662103 від 26.12.2019;

- 7848,59 грн згідно з меморіальним ордером №П2662093 від 26.12.2019;

- 9108,00 грн згідно з меморіальним ордером №П3176953 від 19.02.2020;

- 6708,37 грн згідно з меморіальним ордером №02PL063945 від 16.12.2020.

Заборгованість за поставлену позивачем з жовтня 2018 року по лютий 2021 року теплову енергію становить 101797,20 грн.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді №378 від 20.09.2002, який за своє природою є договором постачання.

Договір не розривався, недійсним у судовому порядку не визнавався.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу теплову енергію (опалення) за період з 21.10.2018 по 28.02.2021 на загальну суму 137966,16 грн, що підтверджується копіями актів прийому-передачі теплової енергії від 31.10.2018, 30.11.2018, 31.12.2018, 31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, 30.04.2019, 31.10.2019, 30.11.2019, 31.12.2019, 31.01.2020, 29.02.2020, 31.03.2020, 30.04.2020, 31.10.2020, 30.11.2020, 31.12.2020, 31.01.2021, 28.02.2021.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність зі сторони відповідача заперечень щодо факту поставки позивачем відповідачу теплової енергії, суд доходить висновку, що позивачем доведено та підтверджено матеріалами справи факт поставки відповідачу у період з 21.10.2018 по 28.02.2021 теплової енергії на виконання умов договору на постачання теплової енергії в гарячій воді №378 від 20.09.2002 на загальну суму 137966,16 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1,2 та 4 ст. 538 Цивільного кодексу України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Оскільки, позивач виконав свої зобов`язання щодо поставки теплової енергії, а тому відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України, у відповідача виникло зустрічне зобов`язання розрахуватись за отриману енергію.

Таким чином, за поставку теплової енергії за договором на постачання теплової енергії в гарячій воді №378 від 20.09.2002 відповідач зобов`язаний був розрахуватись у строки, встановлені п.6.5.,6.6. Договору.

У порушення взятих на себе зобов`язань за поставлену позивачем теплову енергію відповідач своєчасно та в повному обсязі не розрахувався.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, за поставлену теплову енергію своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 101797,20 грн основного боргу обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Посилаючись на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 3765,64 грн за період з 16.11.2018 по 31.03.2021 та інфляційних у сумі 6234,51 грн за період грудень 2018 року - лютий 2021 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річні не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленої позивачем теплової енергії на суму 101797,20 грн, а тому, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3765,64 грн за період з 16.11.2018 по 31.03.2021 та інфляційних втрат у сумі 6234,51 грн за період грудень 2018 року - лютий 2021 року.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 3% річних в розмірі 3765,64 грн та інфляційних втрат у сумі 6234,51 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач також просить стягнути з відповідача 1469,27 грн пені за період з 16.05.2020 по 31.10.2020.

Згідно із ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.9. договору на постачання теплової енергії в гарячій воді №378 від 20.09.2002 позивачем нараховано відповідачу та пред`явлено до стягнення 635,86 грн пені за період з 16.05.2020 по 31.03.2021.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленої позивачем теплової енергії на суму 101797,20 грн, суд встановив, що пеня, яка є обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача, становить 635,86 грн пені за період з 16.05.2020 по 31.03.2021.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 635,86 грн пені підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст. 79 ГПК України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У порушення вищевказаного, відповідач не надав суду жодних належних доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної оплати за поставлену за договором на постачання теплової енергії в гарячій воді №378 від 20.09.2002 теплову енергію, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної сплати коштів за поставлену теплову енергію є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 2270,00грн.

Керуючись ст.129, 231-233, 236-239, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТЕХНОВА» (03050, м. Київ, вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, ) до Колективного підприємства "Житлово-експлуатаційна дільниця" Чернігівської облспоживспілки (вул. Старобілоуська, буд. 49, м. Чернігів, 14026; ) про стягнення заборгованості 112433,21 грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Колективного підприємства "Житлово-експлуатаційна дільниця" Чернігівської облспоживспілки (вул. Старобілоуська, буд. 49, м. Чернігів, 14026; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТЕХНОВА» (03050, м. Київ, вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, ) 101797,20 грн боргу, 635,86 грн пені, 3765,64 грн 3% річних, 6234,51 грн інфляційних витрат та 2270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор