РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2021Справа № 910/3197/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (вул. Казимира Малевича, буд. 31, м. Київ, 03150, ) до Приватого акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (вул. Велика Васильківська, буд. 102, м. Київ, 03150, ) про стягнення 60 392,67 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (далі - відповідач) про стягнення 60 392,67 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №9-01 від 11.11.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Peugeot Rifter" реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 60 392,67 грн страхового відшкодування. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання. У зв`язку з тим, що суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І. перебувала у відпустці, розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки. Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України. розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо до розгляду справи у порядку спрощеного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження від 04.03.2021 отримана позивачем - 17.03.2021, а відповідачем - 16.03.2021.

23.03.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Моторно-транспортного страхового бюро України надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо страхового полісу серія АО №2307654.

02.04.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) відповідачем надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на те, що доводи позивача є безпідставними та незаконними. Відповідач зазначає, що позивач не звертався до нього із відповідною претензією за вих. №6790 від 17.09.2020 щодо виплати страхового відшкодування відповідно до приписів ст.35.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а відтак пред`явлення даного позову є передчасним. Окрім того, відповідач вказує, що матеріали справи не містять звіту (висновку) експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Peugeot Rifter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також те, що позивачем в обґрунтування розміру заявленої до стягнення з відповідача суми страхового відшкодування до матеріалів справи подано рахунок-фактуру № 4272 від 21.08.2020 р., який не містить відомостей, щодо розрахунку зносу транспортного засобу та відомостей про те, що його складено суб`єктом оціночної діяльності у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Внаслідок чого, відповідач стверджує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок недоведеності позивачем заявленого до стягнення розміру страхового відшкодування.

14.04.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником позивача подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що доводи відповідача щодо передчасності позовних вимог є необґрунтованими та недоведеними, так як позивач не зобов`язаний був звертатись до відповідача з претензією про виплату страхового відшкодування в досудовому порядку, посилаючись на практику Верховного Суду, а також позивач вказав, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували підстави для зменшення розміру страхового відшкодування.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо до розгляду справи у порядку спрощеного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №9-01 (надалі - «Договір»), предметом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу. Згідно умов даного договору було застраховано ризик настання збитків Страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки "Peugeot Rifter" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

20.08. 2020 року на вул. Панікахи, 75/2 в м. Дніпро, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки "Peugeot Rifter" реєстраційний номер НОМЕР_1 (ЗТЗ) та ТЗ КАМАЗ 6520, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті дорожньо- транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 07.10.2020 у справі №932/10166/20 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ТЗ КАМАЗ 6520, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 вимог п.п.10.9, п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування"страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до рахунку-фактури № 4272 від 12.08.2020 року, фактична вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля складає 75 591,20 грн. (з яких 12 598,53 грн. - це податок на додану вартість). Оскільки відповідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 9-01 від 11.11.2019 року Вигодонабувачем є АТ КБ «Глобус», ПрАТ «СК «ВУСО» здійснив виплату страхового відшкодування на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 25958 від 16.09.2020, належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника (Розділи 4, 6 Договору).

Відповідно до п. 16.3.6 Договору Страховик має право не приймати до уваги вартість податків, зборів та інших платежів, включених до складу вартості запасних частин та робіт, до моменту завершення фактичного ремонту автомобіля і складання акту приймання-передачі робіт. Як встановлено судом, відповідно до відомостей з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки КАМАЗ 6520 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», страховик є діючим членом МТСБУ до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АО №2307654 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 130000 грн 00 коп., франшизи - 2600 грн 00 коп. Як зазначає позивач 17.09.2020 року він звернувся до відповідача із заявою вих. №6790 на виплату страхового відшкодування на суму 62 992, 67 грн., однак станом на час вирішення спору по суті, матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі-позивач) набуло право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно достатті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки КАМАЗ 6520 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АО №2307654, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу марки КАМАЗ 6520 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власнику автомобіля марки "Peugeot Rifter" реєстраційний номер НОМЕР_1 , покладається на відповідача. За інформацією, наведеною у вищевказаному витязі, договором (полісом) серія АО №2307654 передбачено, що франшиза становить 2600 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 130000 грн. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Законами України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування Страховик набуває права зворотної вимоги до Страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15 За приписами п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Отже, так як цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки КАМАЗ 6520, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди 20.08.2020 року була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», (страховик є діючим членом МТСБУ) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АО №2307654, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що підтверджується витягом із єдиної централізованої бази даних МТСБУ, обов`язок відшкодувати шкоду замість винуватця у заподіянні такої шкоди несе страховик (відповідач) в межах встановлених лімітів відповідальності та за вирахуванням франшизи. За таких обставин, звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" з позовом до Приватого акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення сплаченого страхового відшкодування на суму 60 392,67 грн є правомірними та обґрунтованим. Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення шкоди у розмірі 60 392,67 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується доводів відповідача, викладених у відзиві, про те, що позивач не звертався до відповідача із претензією, а тому останній звернувся до суду з позовом передчасно, тобто до закінчення 90-денного терміну розгляду заяви про страхове відшкодування, то вони не приймаються судом до уваги, оскільки у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язує дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Разом з цим відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Суд зазначає що до позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту (згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування») перейшло право в тому числі пред`явити позов до відповідача, як особи, відповідальної за заподіяння збитків. При цьому пред`явлення позову без попереднього звернення з вимогою, є конституційним правом позивача (в даному випадку на обрання незабороненого законом способу захисту прав і свобод). Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, а також Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20. Таким чином, позивач не був зобов`язаний звертатися безпосередньо до відповідача з вимогою виплатити матеріальне відшкодування та правомірно реалізував своє право шляхом подачі позову до суду (зміст наведених норм також було проаналізовано у Постанові Верховного Суду України від 28.08.2012 по справі № 3-38гс12). Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що сума страхового відшкодування в розмірі 60 392, 67 грн підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження сплати позивачу зазначеної суми або обґрунтованих заперечень щодо розміру страхового відшкодування, суд дійшов висновку про законність та доведеність вимог позивача до відповідача щодо стягнення затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі

У той же час, беручи до уваги, що позивач звернувся до суду з даним позовом до спливу 90-денного терміну розгляду заяви про страхове відшкодування, передбаченого пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд дійшов висновку, що витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватого акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (вул. Велика Васильківська, буд. 102, м. Київ, 03150, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (вул. Казимира Малевича, буд. 31, м. Київ,03150, ) суму страхового відшкодування у розмірі 60 392 (шістдесят тисяч триста дев`яносто дві) грн 67 коп.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складене 08.06.2021

Суддя Н.І. Ягічева