ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"09" червня 2021 р. Справа № 903/770/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Олексюк Г.Є.

судді Мельник О.В.

судді Петухов М.Г.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" про забезпечення позову на стадії апеляційного провадження у справі № 903/770/20

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" (м.Рівне)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" (м. Луцьк)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача -Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ФАКТОР ГРУП" (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Кухлевська Мирослава Валеріївна (м. Луцьк)

про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення 1 365 500 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЦТ ПЛЮС ЛТД"

про визнання недійсним п. 4.1 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2020 року

за участю представників сторін:

позивача - Путіліна С.О., Шеремет С.О.;

відповідача - Семерга С.І.;

третьої особи - 1 - не з`явився;

третьої особи - 2 - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ", за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ФАКТОР ГРУП" та Приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Кухлевська Мирослава Валеріївна про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення 1 365 500 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" звернулося до Господарського суду Волинської області із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" про визнання недійсним п. 4.1 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2020 року.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 03.03.2021 р. у справі № 903/770/20 первісний позов задоволено. Розірвано попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2020 року, укладений між ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" та ТОВ "АРЦТ ПЛЮС ЛТД", посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М.В. за реєстровим №2028. В зустрічному позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено розгляд апеляційної скарги на 09.06.2021 р. об 15:00 год.

08.06.2021 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" надійшла заява, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру № 40, що розташована за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, 24, житлова площа 16.8 кв. м., реєстраційний номер 28765231, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" на підставі Свідоцтва про право власності від 24.12.09 року.

Дана заява з посиланнями на положення ст. ст. 136-139 ГПК України, обґрунтована тим, що у позивача є об`єктивні підстави вважати, що відповідач не має наміру виконувати рішення суду у даній справі.

Позивач обґрунтовує необхідність забезпечення позову, зокрема, таким:

- рішенням суду у даній справі встановлено, що відповідач не вжив заходів для зняття іпотечних обтяжень на нерухоме майно, яке підлягало продажу, станом на 27.08.2020 р. З тих же підстав сторони не уклали основних договорів купівлі-продажу 10.09.2020 року;

- 14.09.2020 року відповідач, таємно від позивача, відчужив Товариству з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ФАКТОР ГРУП" нежитлові приміщення, які були об`єктом попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2020 року, шляхом укладення договору купівлі-продажу № 5226 від 14.09.2020 року, в той час, коли попередній договір купівлі-продажу від 21.08.2020 року, укладений між позивачем та відповідачем був чинним та не розірваним. Запис про державну реєстрацію прав за новим власником у державному реєстрі прав на нерухоме майно здійснено 14.09.2020 року за номером 54047771;

- лише 28.10.2020 року позивач випадково дізнався про відчуження майна, за яке позивач сплатив відповідачу авансовий внесок та мав намір його придбати, шляхом укладення з відповідачем основних договорів купівлі-продажу майна. Про відчуження відповідачем майна позивачу стало відомо зі змісту Інформаційних довідок № від 28.10.2020 року, № від 28.10.2020 року та № 229999302 від 16.09.2020 року;

- таємний продаж відповідачем нежитлових приміщень іншій особі при тому, що попередній договір з позивачем не був розірваним - є беззаперечним доказом того, що відповідач не дотримується жодних правил доброчесної співпраці;

- від відповідача протягом періоду взаємовідносин та не зважаючи на подальший судовий спір у справі № 903/707/21 жодного разу ні усно, ні письмово не надходило пропозицій повернути позивачу кошти (авансовий платіж) за попереднім договором купівлі продажу від 21.08.2021 року. Відповідно, вказані кошти були безпідставно привласнені відповідачем. Така поведінка відповідача свідчить про завідомо сплановану незаконну діяльність з метою незаконного заволодіння коштами позивача під приводом укладення вказаного вище договору, проте без намірів подальшого виконання цього договору;

- відповідач не мав права відчужувати нежитлові приміщення, що є предметом попереднього договору купівлі продажу від 21.08.2021 року іншій особі - такі дії є грубим порушенням прав та інтересів позивача та умов вказаного договору.

Заявник також вказує, що йому стала відома з Єдиного державного реєстру судових рішень інформація, яка свідчить про систематичне порушення з боку ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" норм законодавства, порушення ряду договорів з іншими контрагентами. ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" є фігурантом ряду кримінальних проваджень, внесені за матеріалами кримінальної справи №31-037-12 за фактами шахрайського заволодіння коштами банківських установ шляхом оформлення кредитів, підроблення офіційних документів та їх надання банківським установам.

Беручи до уваги наведені підстави, невідкладною постає необхідність накладення арешту на майно, яке ще перебуває у власності відповідача, з метою захисту прав та інтересів ТОВ "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" від незаконних дій посадових осіб та власників ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ".

Окремо звертає увагу на те, що заявнику з додатку "Опендатабот" стало відомо фінансові показники ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" за 2020 рік, зокрема дохід становить 682 800 грн, чистий прибуток 58 700 грн, активи 257 000 грн. Виходячи з викладеної інформації, стає зрозуміло, що у ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" недостатньо коштів для виконання рішення суду у даній справі.

В судовому засіданні 09.06.2021 р. представники позивача підтримали доводи заяви про забезпечення позову, просять задоволити її вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.06.2021 р. заперечив доводи заяви про забезпечення позову, просить відмовити в її задоволенні. Вказав, що задоволення даної заяви матиме наслідком блокування господарської діяльності відповідача.

Розглянувши в судовому засіданні 09.06.2021 р. заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши обставини у даній справі та докази у ній, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; виключено; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За висновком Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати та палат Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.12.2019р. по справі №908/1310/19.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (правова позиція Верховного суду у постановах від 30.03.2018р. у справі №905/2130/17 та від 13.02.2018р. у справі №911/2930/17).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Предметом спору у даній справі є вимоги про розірвання попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2020 року та стягнення подвійного розміру отриманого авансу у розмірі 1 365 500 грн.

Колегія суддів вказує, що позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру № 40, що розташована за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, 24, житлова площа 16,8 кв.м., реєстраційний номер 28765231 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ".

Тобто, враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яка не стосується предмету спору у даній справі.

Також суд вказує, що заявником до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, у даному випадку забезпечення позову у визначений позивачем спосіб ніяким чином не забезпечить ефективного судового захисту.

В свою чергу, припущення заявника щодо можливого вчинення відповідачем дій по віджучення майна, які в подальшому призведуть до неможливості захисту прав заявника, не можуть слугувати підставою для забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем.

Обґрунтовуючи заяву заявник також посилається на те, що ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" ухиляється від виконання договірних зобов`язань за попереднім договором купівлі-продажу від 21.08.2020 р. Однак, колегія суддів вказує, що встановлення зазначеного факту є предметом розгляду позовної вимоги ТОВ "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" до ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" про розірвання Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2020 р. та позовної вимоги ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" до ТОВ "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" про визнання недійсним п. 4.1 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2020 р.

Окрім того, відчуження відповідачем нерухомого майна, що є предметом попереднього договору купівлі продажу від 21.08.2020 р. особі - ТОВ "КРЕДИТ ФАКТОР ГРУП" не може бути достатньою підставою вважати утруднення виконання рішення суду у даній справі в майбутньому, оскільки предметом даного позову є розірвання договору купівлі-продажу та стягнення 1 365 500 грн, а не витребування майна, за яким заявник просить накласти арешт на нерухоме майно в межах ціни позову.

В свою чергу, заявником не подано суду належних та допустимих доказів, зокрема, переліку банківських рахунків ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" та знаходження або відсутність на них грошових коштів, що і стосується предмету спору.

Також заявник посилається на те, що ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" є фігурантом ряду кримінальних проваджень. Однак, досудове розслідування кримінального провадження не є остаточним рішенням (вироком), яким завершено кримінальне провадження, а лише відображає проведення досудового розслідування за заявою особи для встановлення обставин, на які посилається така особа. Крім того, в процесі проведення досудового розслідування дії, за якими було порушено кримінальне провадження, можуть бути перекваліфіковані, а тому відкриття кримінального провадження не може вважатись єдиним доказом у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" про забезпечення позову на стадії апеляційного провадження у справі № 903/770/20.

Керуючись статтями ст. ст. 136, 140, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" в задоволенні заяви про забезпечення позову на стадії апеляційного провадження у справі №903/770/20.

2. Ухвала про відмову в забезпеченні позову може бути оскаржено до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду в порядку ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.