РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.05.2021Справа № 910/5788/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт»

до Служби автомобільних доріг у Київській області

про стягнення 11.296.626,62 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Маковій В.М., ордер серії КС № 480403 від 02.05.2019

від відповідача Сажко Г.В., адвокат за довіреністю № 12с/4545 від 24.12.2020

Суть спору :

03.05.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» до Служби автомобільних доріг у Київській області про стягнення 10.028.513,98 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що між сторонами було укладено договір № 48Д-17 ГБН Г.1-218-182:2011 від 04.09.2017, ціна якого становить 29.043.420,07 грн. Відповідачем було перераховано позивачу 8.713.000,00 грн авансу. Умовами договору встановлено, що замовник (відповідач) здійснює щомісячні та проміжні платежі за надані послуги виконавцю (позивачу) на підставі акту приймання виконаних робіт, форма № КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт, форма № КБ-3. Відповідні акт та довідка передається відповідачу на підписання у строк не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення звітного періоду, а уповноважений представник відповідача протягом трьох днів підписує їх в частині фактично наданих обсягів послуг. Позивачем виконано роботи на загальну суму 8.748.322,30 грн, що на 35.322,30 грн перевищує суму сплячого відповідачем авансу. Позивачем неодноразово передавалися відповідачу на підписання відповідні документи, проте відповідачем надані акт та довідку належним чином не оформлено та не повернуто. 04.01.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 2, у відповідь на яку відповідач вказав що позивачем станом на 09.10.2017 роботи на об`єкті ще не розпочаті, чим порушено термін виконання і здавання робіт. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 10.028.513,98 грн, з яких 8.748.322,30 грн основного боргу, 942.242,79 грн інфляційних втрат та 337.948,89 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2019 відкрито провадження у справі № 910/5788/19, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28.05.2019.

16.05.2019 позивачем подано до суду клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник позивача ознайомився з матеріалами справи 18.06.2019, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника позивача.

22.05.2019 відповідачем подано до суду клопотання про відкладення судового засідання.

В підготовчому засіданні 28.05.2019 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 06.06.2019.

03.06.2019 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивач всупереч умов договору та настанови повідомлення про закінчення робіт не надав, чим позбавило відповідача можливості створити приймальну комісію з приймання робіт; в ході виконання робіт лабораторією відповідача виявлено, що більша частина робіт по влаштуванню вирівнюючого шару з асфальтобетону виконана не якісно, про що складено протоколи випробування кернів з покриття, а саме з 19 відібраних кернів 17 кернів не відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.7-1191:2011; позивачу були направлені приписи щодо усунення аварійної ситуації на ділянках робіт з повідомленням про те, що роботи прийматимуться після комплексного виконання робіт; у надісланих позивачем актах форми КБ-2в та КБ-3 не було враховано вимоги відповідача, у зв`язку з чим ці документи відхилено відповідачем; 29.01.2018 відповідач звертався до позивача з пропозицією здійснити спільне комісійне обстеження ділянок, проте відповіді на отримано; позивачем не подано перелік документів, що визначений Настановою; у зв`язку з викладеним акти виконаних робіт підписані з боку замовника не можуть та відповідно кошти сплачені також не можуть.

В підготовчому засіданні 06.06.2019 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 09.07.2019.

20.06.2019 позивачем подано до суду клопотання про залишення відзиву відповідача без розгляду, оскільки відповідачем пропущено строк на подання відзиву та не було порушено питання про поновлення цього строку.

09.07.2019 позивачем до суду подано клопотання про продовження підготовчого провадження у справі та про відкладення підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні 09.07.2019 відповідачем до суду подано два клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи; доповнення до відзиву на позовну заяву та обґрунтовано причини пропуску процесуального строку на подачу відповідних документів.

В підготовчому засіданні 09.07.2019 судом постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, про поновлення пропущеного відповідачем процесуального строку для подачі доказів та додаткових пояснень до відзиву.

В підготовчому засіданні 09.07.2019 судом розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залишення відзиву відповідача без розгляду, оскільки відповідачем не пропущений строк для подачі відзиву. Так, ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 15.05.2019, а тому останнім днем подачі відзиву є 30.05.2019. Оскільки відповідач подав відзив до відправлення на адресу суду поштою 30.05.2019, тому у відповідності до ч. 7 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, він є поданим у встановлений судом строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/5788/19 на 30 (тридцять) днів.

10.07.2019 позивачем подано до суду клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник позивача ознайомився з матеріалами справи 10.07.2019, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника позивача.

16.07.2019 позивачем до суду подано клопотання про призначення експертизи з метою встановлення якості та обсягу виконаних робіт.

16.07.2019 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що умовами договору та Настанови передбачено про необхідність повідомлення про закінчення робіт щодо виконання всього обсягу робіт, а не часткового (проміжного) обсягу робіт виконаних за звітний період; у договорі відсутні положення що зобов`язують виконавця подавати замовнику повідомлення про закінчення робіт після закінчення частини робіт за звітний період; позивач погоджується з тим, що покриття дороги орієнтованою площею 500 кв. м потребують заміни як неякісне, у зв`язку з чим позивачем у листопаді 2017 року проведено відповідну заміну; якість робіт після усунення недоліків ніким не перевірялось тому 17.05.2019 позивач звернувся до відповідача з проханням визначити членів комісії з відібрання та обстеження цієї ділянки, яке відповідачем залишено без відповіді; відповідач заперечує щодо якості робіт тим самим підтверджує факт виконання робіт; у зв`язку з викладеним доводи відповідача мають бути відхилені.

В підготовчому засіданні 16.07.2019 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 18.07.2019.

В підготовчому засіданні 18.07.2019 відповідачем подано пояснення на клопотання позивача про призначення експертизи.

В підготовчому засіданні 18.07.2019 відповідачем заявлено усне клопотання про залишення клопотання позивача про призначення експертизи без руху з посиланням на те, що позивачем не сплачено судовий збір, що передбачений ч. 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України.

В підготовчому засіданні 18.07.2019 судом розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача, оскільки клопотання позивача про призначення експертизи не є заявою про забезпечення доказів за розгляд якої ч. 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України передбачено сплату судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2019 призначено по справі № 910/5788/19 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Державному підприємству «Державний науково-дослідний інститут імені М.П.Шульгіна».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2019 провадження у справі № 910/5788/19 зупинено на час проведення експертизи.

20.08.2019 на адресу суду Державне підприємство «Державний науково-дослідний інститут імені М.П.Шульгіна» листом № 19.2-26-856 від 16.08.2019 повернуло матеріали справи № 910/5788/19 з повідомленням про те, що останнє не є спеціалізованою судово-експертною установою та в штаті підприємства відсутні судові експерти, атестовані відповідно до Закону України «Про судову експертизу».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2019 провадження у справі № 910/5788/19 поновлено; підготовче засідання призначено на 10.09.2019.

Позивач в судовому засіданні 10.09.2019 не заперечував проти призначення експертизи проведення, якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 призначено по справі № 910/5788/19 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

14.11.2019 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз листом № 29420/19-49 від 11.11.2019 надійшло клопотання експерта про надання дозволу на залучення до проведення експертизи відповідних фахівців ДП «ДерждорНДІ», про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та повернуто матеріали справи № 910/5788/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 провадження у справі № 910/5788/19 поновлено; погоджено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз залучення до проведення судової експертизи у справі № 910/5788/19 відповідних фахівців Державного підприємства «Державний дорожній науково-дослідний інститут імені М.П.Шульгіна»; зобов`язано позивача в строк до 29.11.2019 подати документацію на об`єкти дослідження, які зазначені в ухвалі, а саме: проектну та проектно-кошторисну документацію в повному обсязі; акти на закриття прихованих робіт; виконавчі схеми будівельних робіт; зупинено провадження у справі № 910/5788/19 до надання висновку експерта.

27.11.2019 позивачем на виконання вимог суду подано документи. При цьому зазначено про неможливість подати акти на закриття прихованих робіт, оскільки відповідні акти не складались.

У зв`язку з цим, справу № 910/5788/19 та подані позивачем документи направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової будівельно-технічної експертизи.

28.04.2020 позивачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів сплати за проведення експертизи.

07.07.2020 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз листом № 29420/19-49 від 01.07.2020 надійшло клопотання експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 провадження у справі № 910/5788/19 поновлено. Зобов`язано сторони бути присутніми під час проведення обстеження об`єктів дослідження, а саме: ділянок автомобільній дорозі Р-69 Київ - Вишгород - Десна км 32+686 - км 33+550, км 38+700 - 39+500, км 44+050 - 44+744, км 47+800 - 49+200, км 54+850 - 57+250, км 62+500 - км 64+300, км 64+700 - 65+500, яке відбудеться 28 липня 2020 року і буде розпочато орієнтовно з 11.00 години) та узгодити з експертами організації прибуття експертів Чалюка І.М., Шевчука В.П., з експертної установи (м. Київ, вул. Смоленська, 6, тел.. 200 29 17), безперешкодного доступу експертів до об`єкту дослідження, а також належні умови праці експертів. Зобов`язано позивача в строк до 17.07.2020 подати до суду письмову заяву із дозволом на розкриття конструкцій покриття (відбір зразків) під час проведення дослідження у кількості необхідній для проведення лабораторних випробувань. Зупинено провадження у справі № 910/5788/19 до надання висновку експерта.

17.07.2020 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» надійшла заява (копія додається) про надання дозволу на розкриття конструкцій покриття (відбір зразків) під час проведення дослідження у кількості необхідній для проведення лабораторних випробувань, про що листом Господарського суду міста Києва від 20.07.2020 повідомлено Київський науково-дослідний інститут судових експертиз.

03.08.2020 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз листом № 29420/19-49 від 28.07.2020 надійшло клопотання експерта, в якому останній просить суд надати дозвіл на руйнування дорожніх конструкцій для розкриття конструкцій покриття (відбір зразків).

21.09.2020 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» надійшла заява (копія додається) про надання дозволу на руйнування дорожніх конструкцій для розкриття конструкцій покриття (відбір зразків), по що листом Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 повідомлено Київський науково-дослідний інститут судових експертиз.

27.10.2020 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз листом № 29420/19-49 від 21.10.2020 надійшло клопотання експерта щодо повідомлення сторін у справі про необхідність бути присутніми під час проведення обстеження об`єктів дослідження, а саме: ділянок автомобільній дорозі Р-69 Київ - Вишгород - Десна км 32+686 - км 33+550, км 38+700 - 39+500, км 44+050 - 44+744, км 47+800 - 49+200, км 54+850 - 57+250, км 62+500 - км 64+300, км 64+700 - 65+500, яке відбудеться 03.11.2020 року і буде розпочато орієнтовно з 10.00 години) та узгодити з експертами організації прибуття експертів Чалюка І.М., Шевчука В.П., з експертної установи (м. Київ, вул. Смоленська, 6, тел. 200 29 17), безперешкодного доступу експертів до об`єкту дослідження, а також належні умови праці експертів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 зобов`язано сторони бути присутніми під час проведення обстеження об`єктів дослідження, а саме: ділянок автомобільній дорозі Р-69 Київ - Вишгород - Десна км 32+686 - км 33+550, км 38+700 - 39+500, км 44+050 - 44+744, км 47+800 - 49+200, км 54+850 - 57+250, км 62+500 - км 64+300, км 64+700 - 65+500, яке відбудеться 03.11.2020 і буде розпочато орієнтовно з 10.00 години) та узгодити з експертами організації прибуття експертів Чалюка І.М., Шевчука В.П., з експертної установи (м. Київ, вул. Смоленська, 6, тел. 200 29 17), безперешкодного доступу експертів до об`єкту дослідження, а також належні умови праці експертів.

25.02.2021 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експертів № 29420/19-49/5864-5870/21-49 від 19.02.2021 разом з матеріалами справи № 910/5788/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 поновлено провадження у справі № 910/5788/19; підготовче засідання призначено на 11.03.2021.

11.03.2021 позивачем до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 11.296.626,62 грн, з яких 8.748.322,30 грн основного боргу, 1.722.846,18 грн інфляційних втрат, 825.458,14 грн - 3% річних.

В підготовчому засіданні 11.03.2021 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 18.03.2021.

12.03.2021 позивачем до суду подано клопотання, в якому просить проводити підготовче засідання без участі представника позивача.

В підготовчому засідання 18.03.2021 судом постановлено, ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.04.2021.

06.04.2021 відповідачем до суду подано пояснення по справі, в яких просить в позові відмовити повністю.

Судове засідання, призначене на 13.04.2021, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5788/19 від 19.04.2021 сторін викликано у судове засідання, призначене на 27.04.2021.

26.04.2021 позивачем до суду подано пояснення по справі.

Позивач в судовому засіданні 27.04.2021 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 27.04.2021 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 27.04.2021 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.05.2021.

11.05.2021 позивачем до суду подано клопотання про повернення оригіналів документів зі справи.

11.05.2021 позивачем до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати за проведення експертизи.

12.05.2021 позивачем до суду подано клопотання про відкладення судового засідання.

В судовому засіданні 13.05.2021 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 27.05.2021.

19.05.2021 позивачем до суду подано письмову промову, в якій просить повністю задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні 27.05.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.09.2017 між Службою автомобільних доріг у Київській області (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» (далі - виконавець, позивач) укладено договір № 48Д-17 ГБН Г.1-218-182:2011 послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Р-69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів на ділянці км 22+150 - км 69+702 (45233142-6 Ремонт доріг) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується надати замовникові послуги, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

У п. 1.2 договору визначено найменування послуг: ГБН Г.1-218-182:2011. Послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Р-69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів на ділянці км 22+150 - км 69+702 (45233142-6 Ремонт доріг), відповідно до чинних нормативних документів в межах виділених фінансових ресурсів.

Спір виник внаслідок того, що відповідач у визначений умовами договору строк роботи не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 8.748.322,30 грн та за несвоєчасне виконання грошового зобов`язанні позивачем нараховані 1.722.846,18 грн інфляційних втрат та 825.458,14 грн - 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 10.1 договору він набирає чинності з дати його підсипання і діє по 31.12.2018, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення.

Згідно з п. 3.1 договору ціна договору визначена за результатами електронного аукціону становить 29.043.420,07 грн.

Згідно з п. 4.9.4 договору попередня оплата за цим договором може здійснюватись згідно чинного законодавства (на підставі постанови КМУ від 23.04.2014 № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» на строк до одного місяця за умови наявності рішення головного розпорядника коштів) у розмірі, що не перевищує 30% вартості послуг згідно з п. 3.1 договору.

На виконання умов. п. 4.9.4 договору відповідачем сплачено позивачу попередню оплату у розмірі 8.713.000,00 грн, що не перевищує 30% від загальної ціни договору, вказаної у п. 3.1 договору.

Згідно з п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати замовником за надані послуги при надходженні коштів з державного та місцевого бюджету від головного/-их розпорядника/-ів.

Замовник здійснює щомісячні та проміжні платежі за надані послуги виключно виконавцю на підставі акті приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в), і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3), складених у відповідності з положеннями чинних ДСТУ та СОУ, підписаних уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 4.2 договору акти форми № КБ-2в та довідки форми № КБ-3 з розрахунками готує виконавець і передає для підписання уповноваженому представнику замовника у строк не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення завітного періоду. Уповноважений представник замовник протягом трьох днів перевіряє акти і підписує їх в частині фактично наданих обсягів послуг.

Згідно з п. 5.7.1 договору здавання-приймання послуг здійснюється у відповідності до СОУ 42.1-8:2014 «Настанова щодо прийняття робіт з поточного середнього ремонту автомобільних доріг загального користування» з обов`язковим оформленням гарантійного паспорту прийнятих робіт з поточного середнього ремонту.

Відповідно до п. 5.7.2 договору якщо при здавання-приймання послуг будуть виявлені факти неякісного надання послуг, замовник не приймає таких послуг до їх усунення.

В період за п`ять днів до кінця звітного періоду виконавець надає замовнику:

- акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в),

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми № КБ-3).

Відповідно до п. 4.9.8 договору приймання послуг здійснюється відповідно до фактичного періоду їх виконання, який визначається актами дефектів та первинними обліковими документами (журнал виконаних робіт, подорожні листи, наряд-замовлення тощо). Оформлення календарних дат реєстрації форм (форми № КБ-2в та № КБ-3) буде здійснюватися відповідно до діючого порядку реєстрації вказаних форм, визначених Державною казначейською службою України.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Як свідчать матеріали справи, позивачем складено (підписано та скріплено печаткою) наступні акти приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) на загальну суму 8.748.322,30 грн:

акт № 1 за листопад 2017 року (від 24.11.2017) на суму 688.885,33 грн,

акт № 2 за листопад 2017 року (від 24.11.2017) на суму 8.059.436,96 грн,

довідка за листопад 2017 року (від 24.11.2017) на суму 8.748.322,30 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 2 від 04.01.2018, в якій просив прийняти послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Р-69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів на ділянці км 22+150 - км 69+702 в межах фактично виконаних замовником робіт на підставі договору № 48Д-17 ГБН Г.1-218-182:2011 від 04.09.2017; належно оформити та повернути виконавцю довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 24.11.2017 на суму 8.748.322,30 грн (форма № КБ-3), акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 24.11.2017 на суму 688.885,33 грн (форма № КБ-2в) та акт приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 24.11.2017 на суму 8.059.436,96 грн (форма № КБ-2в).

Вказані вимога, акти та довідка були надіслані замовнику 04.01.2018 рекомендованим листом за № 932, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 04.01.2018 та фіскальними чеками №№ 4302, 4303 від 04.01.2018.

У відповідь на вказану вимогу, яка отримана відповідачем 14.01.2018 та зареєстрована за вхід № 01-06/117, останній листом № 10с/134 від 16.01.2018 відмовив у задоволенні вимоги посилаючись на те, що виконавцем допущено суттєві порушення зобов`язань за договором в частині термінів та якості виконаних робіт, в частині термінів і порядку приймання-здачі робіт та оформлення відповідних документів; повідомив, що надані довідка та акти носять виключно розрахунковий (умовний) характер та не підтверджені первинною обліковою документацією, а саме не надано журнали загальних робіт, журнали розливу в`яжучих матеріалів, журнал укладання асфальтобетонної суміші, паспорти на асфальтобетонну суміш, протоколи операційного контролю виконавцем якості матеріалів і робіт, акти прихованих робіт тощо.

При цьому у січні 2018 року Служба автомобільних доріг у Київській області звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» про стягнення 10.266.729,28 грн, з яких 8.713.000, грн. сума невикористаного авансу, 1.034.340,52 грн пені, 407.672,39 грн інфляційних втрат та 111.717,37 грн - 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі № 910/95/18 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» на користь Служби автомобільних доріг у Київській області 8.713.000,00 грн авансу, 428.130,56 грн пені, 380.633,83 грн інфляційних втрат, 227.731,56 грн - 3% річних, а також 146.242,44 грн судових витрат; у іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.13.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі № 910/95/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову Служби автомобільних доріг у Київській області відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.13.2018 скасовано, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі № 910/95/18 залишено без змін.

14.12.2020 Вишгородським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 63990983 з примусового виконання наказу № 910/95/18 від 04.06.2018 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» на користь Служби автомобільних доріг у Київській області 10.188.223,28 грн в межах якого з ТОВ «Раріліт» стягнуто 11.207.614,61 грн (підтверджується наявними у справі документами).

У зв`язку з тим, що наявні у матеріалах справи докази не давали суду можливості встановити усі обставини справи та існувала потреба у спеціальних знаннях, ухвалою суду від 10.09.2019 у справі № 910/5788/19 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та на вирішення експерта судом було поставлено наступні питання:

2.1. Чи відповідає якість влаштованого вирівнюючого асфальтобетонного шару на ділянках км 55+150, км 56+650 автомобільної дороги Р-69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів орієнтовною площею 500 м2 за фізико-механічними властивостями, та за показниками «водонасичення», «орієнтований вміст в`яжучого» та «зерновий склад» ДСТУ Б В.2.7-119:2011 «Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон дорожній та аеродромний. Технічні умови» та умовам договору № 48Д-17 ГБН Г.1-218-182:2011 від 04.09.2017?

2.2. Чи відповідає площа та обсяги фактично виконаних ТОВ «Гаріліт» підготовчих робіт - влаштування вирівнюючого шару асфальтобетону площі та обсягам робіт, які зазначені в довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 24.11.2017 на суму 8.748.322,30 грн (форма № КБ-3), акті приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 24.11.2017 на суму 688.885,33 грн (форма № КБ- 2в) та акті приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 24.11.2017, договорі № 48Д-17 ГБН Г.1-218-182:2011 від 04.09.2017 та проектній документації до договору № 48Д-17 ГБН Г. 1 -218-182:2011 від 04.09.2017?

2.3. Чи відповідала станом на 24.11.2017 (з урахуванням фактичного зносу та умов використання покриття вирівнюючого асфальтобетонного шару) якість фактичного влаштованого TOB «Гаріліт» вирівнюючого асфальтобетонного шару автомобільної дороги Р-69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів на ділянці 22+150-км 69+702 ДСТУ Б В.2.7-119:2011 «Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон дорожній та аеродромний. Технічні умови», умовам договору № 48Д-17 ГБН Г. 1-218-182:2011 від 04.09.2017 та проектній документації до договору № 48Д-17 ГБН Г.1-218-182:2011 від 04.09.2017?

Відповідно до Висновку експертів № 29420/19-49/5864-5870/21-49 від 19.02.2021, судові експерти встановили, що

1. Якість влаштованого вирівнюючого асфальтобетонного шару на ділянках км 55+150, км 56+650 автомобільної дороги Р-69 Київ-Вишгород- Десна-Чернігів орієнтовною площею 500 кв. м за фізико-механічними властивостями, та за показниками «водонасичення», «орієнтований вміст в`яжучого» та «зерновий склад» не відповідає ДСТУ Б В.2.1- 119:2011 «Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон дорожній та аеродромний. Технічні умови», але в той же час дані не відповідності могли виникнути через незавершеність виконання послідуючих робіт, а саме влаштування верхнього шару.

2. Обсяги та площа виконаних робіт, які можливо було перевірити, в цілому відповідають обсягам фактично виконаних ТОВ «Гаріліт» підготовчих робіт - влаштування вирівнюючого шару асфальтобетону площі та обсягам робіт, які зазначені в довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 24.11.2017 на суму 8.748.322,30 грн (форма № КБ-3), акті приймання виконаних будівельних робіт №1 від 24.11.2017 на суму 688.885,33 грн (форма № КБ-2в) та акті приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 24.11.2017, договорі № 48Д-17 ГБН Г. 1-218-182:2011 від 04.09.2017.

Будівельні роботи, що фактично виконані на ділянках автомобільної дороги Р-69 Київ - Вишгород - Десна км 32+686 - км 33+550, км 38+700 - км 39+500, км 44+050 - км 44+744, км 47+800 - км 49+200, км 54+850 - км 57+250, км 62+500 - км 64+300, км 64+700 - км 65+500, за обсягами менші за обсяги зазначені в робочій документації та фактично не завершені будівництвом, оскільки не влаштовано подальший верхній шар покриття та влаштування примикань з розміткою. Крім того, проектом передбачено виконання поточного середнього ремонту автомобільної дороги Р-69 Київ - Вишгород - Десна км 22+150 - км 69+702 більшої кількості ділянок. Отже, фактично виконані роботи на об`єкті дослідження, в межах виконаних робіт, відповідають проектній документації.

3. Визначити чи відповідала станом на 24.11.2017 (з урахуванням фактичного зносу та умов використання покриття вирівнюючого асфальтобетонного шару) якість фактичного влаштованого ТОВ «Гаріліт» вирівнюючого асфальтобетонного шару автомобільної дороги Р-69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів на ділянці 22+150-км 69+702 ДСТУ Б В.2.7-119:2011 «Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон дорожній та аеродромний. Технічні умови». умовам договору № 48Д-17 ГБН Г. 1-218-182:2011 від 04.09.2017 та проектній документації до договору № 48Д-17 ГБН Г. 1-218-182:2011 від 04.09.2017 в категоричній формі не можливо по причинам викладеним в дослідницькій частині висновку.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно ч.ч. 1-7ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Судом встановлено, що висновок експертів № 29420/19-49/5864-5870/21-49 від 19.02.2021, за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, відповідає вищенаведеним вимогам і не викликає сумнівів у його правильності, оскільки висновок містить відповіді на порушені питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи.

За таких обставин висновок експертів № 29420/19-49/5864-5870/21-49 від 19.02.2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи приймається судом в якості належного та допустимого доказу у справі, що підтверджує виконання позивачем робіт за договором, вартість яких склала 8.748.322,30 грн.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з п. 4.7 договору розрахунок за виконані роботи генпідрядник здійснює щомісяця, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника протягом 15-ти банківських днів з дати підписання сторонами акта виконаних робіт по формі КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по формі № КБ-3, згідно виставленого субпідрядником генпідряднику рахунку.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що позивач виконав зобов`язання за договором, у обсягах та на суму, що визначена актами приймання виконаних будівельних робіт від 24.11.2017 на загальну суму 8.748.322,30 грн, а відповідач належним чином не прийняв виконані позивачем роботи, відтак строк виконання зобов`язань відповідача перед позивачем настав зі спливом семиденного строку від дня пред`явлення вимоги № 2 від 04.01.2018, яку відповідач отримав 11.01.2018, тобто 18.01.2018 включно.

Оскільки експертизою встановлено, що частину дороги площею 500 кв. м виконано неякісно та за відсутності доказів усунення позивачем виявлених недоліків, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутній обов`язок сплачувати вартість таких послуг.

З огляду на те, що загальна площа дороги за актами становить 68429 кв. м, то вартість 1 кв. м роботи доріг становить 8.748.322,30 грн : 68429 кв. м = 127,85 грн.

Отже вартість робіт дороги площею 500 кв. м становить 127,85 грн х 500 = 63.925,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання по сплаті виконаних робіт не здійснив, та заборгованість відповідача перед позивачем, виходячи із вартості виконаних робіт (8.748.322,33 грн) за вирахуванням вартості неякісно виконаних робіт дороги площею 500 кв. м (63.925,00 грн), становить 8.684.397,30 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті виконаних позивачем робіт в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості виконаних робіт в розмірі 8.684.397,30 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за виконані роботи не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті виконаних робіт, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 1.722.846,18 грн інфляційних втрат, 825.458,14 грн - 3% річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних втрат та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Стаття 625 Цивільного кодексу України надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Умовами договору інший розмір процентів не визначений.

Слід зазначити, що право сторін у договорі забороняти та не застосовувати вимоги закону, встановлені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, вказаною правовою нормою не передбачено.

Згідно з п. 7.9 договору сторони домовились та підтверджують, що загальний розмір нарахувань пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення (невиконання) сторонами своїх зобов`язань за цим договором не може перевищувати 1% від загальної суми порушених (невиконаних) замовником зобов`язань.

Відповідно до п. 7.10 договору нарахування будь-яких сум щодо відповідальності замовника за невиконання або неналежне виконання зобов`язання за цим договором припиняється через шість місяців від дня порушення такого зобов`язання.

Суд приходить до висновку, що умови договору, передбачені у пунктах 7.9 та 7.10, порушують права позивача (виконавця) та не забезпечують дотримання справедливого балансу між правами та охоронюваними законом інтересами сторін договору. Обов`язок з виконання грошових зобов`язань за цим договором лежить лише на відповідачеві (замовник), який зобов`язувався оплати виконані за договором роботи. Завдяки наведеним умовам договору, відповідач, всупереч вимогам закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України), звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, тоді як частиною третьою статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним (Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 914/16.04.2020 від 16.04.2020).

З огляду на викладене не приймаються заперечення відповідача стосовно обмеження розміру та періоду нарахувань інфляційних втрат та 3% річних, що встановлені п.п. 7.9, 7.10 договору.

За розрахунками суду розмір 3% річних становить 818.712,63 грн (нараховані на суму боргу 8.684.397,30 грн за період з 19.01.2018 по 11.03.2021).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

За розрахунками суду розмір інфляційних втрат становить 1.710.257,14 грн (нараховані на суму боргу 8.684.397,30 грн за період з лютого 2018 року по січень 2021 року).

Вимоги позивача в частині стягнення в сумі 1.710.257,14 грн інфляційних втрат та 818.712,63 грн - 3% річних обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в позові слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений на суму боргу в розмірі 8.748.322,30 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Позивачем понесено витрати по сплаті судового збору в розмірі 171.489,14 грн (152.467,45 грн + 19.021,69 грн) та витрати за проведення експертизи в розмірі 292.326,00 грн (98.064,00 грн + 194.262,00 грн).

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 168.200,51 грн витрат по сплаті судового збору та 290.171,47 грн витрат по проведенню експертизи.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Київській області (03680, м. Київ, вул. народного Ополчення, 11-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» (07335, Київська обл., Вишгородський р-н, сільрада Демидівська, урочище Берізки, 2, ) 8.684.397 (вісім мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі триста дев`яносто сім) грн 30 коп. основного боргу, 1.710.257 (один мільйон сімсот десять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн 14 коп. інфляційних втрат, 818.712 (вісімсот вісімнадцять тисяч сімсот дванадцять) грн 63 коп. 3% річних, 168.200 (сто шістдесят вісім тисяч двісті) грн 51 коп. витрат по сплаті судового збору, 290.171 (двісті дев`яносто тисяч сто сімдесят одна) грн 47 коп. витрат по проведенню експертизи.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 09.06.2021.

СуддяВ.В. Сівакова