ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 р. Справа № 917/464/21

Господарський суд Полтавської області, у складі суду судді Погрібної С.В., секретар судового засідання Мирна-Касян Ю.Л., розглянувши справу № 917/464/21

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39610

до Комунального закладу культури "Кременчуцький міський палац культури", вул. Пушкіна, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 280 908,72 грн..

Без виклику учасників справи,

Встановив :

30.03.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" звернулось до суду з позовом до Комунального закладу культури "Кременчуцький міський палац культури" про стягнення заборгованості у сумі 280 908,72 грн. за Договором № 152 від 01.08.2010 р. про постачання теплової енергії в якості гарячої води, з яких: 273 031,98 грн. вартість спожитої енергії, 3 742,01 грн. інфляційні нарахування. З позовною заявою було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також, позивач просив у даній заяві повернути надлишково сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 08.04.2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/464/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.04.2021 року була надіслана відповідачу рекомендованим листом за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотньому боці.

Поштове відправлення було вручене відповідачу 23.04.2021 р., що підтверджується витягом з офіційного сайту «Укрпошта». Таким чином, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року ТОВ "КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ" визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ "КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ" та з 25.04.2019року надає послуги з теплопостачання.

До 25.04.2019 р., Виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука було АТ "Полтаваобленерго". Договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам були укладені з АТ "Полтаваобленерго".

Враховуючи зміну виконавця послуг, між Первісним виконавцем АТ «Полтаваобленерго», Споживачем - Комунальним закладом культури «Кременчуцький міський палац культури» (далі Відповідач) та Новим виконавцем - ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» (далі - Позивач) 10.06.2019 року було укладено Угоду № 1 про зміну Сторони у зобов`язанні (далі - Угода).

Згідно п.1 Угоди Сторони домовилися, що Виконавець передає, а Новий виконавець приймає на себе всі права та обов`язки Виконавця, відповідно до Договору № 152 від 01.08.2010 року та з 25.04.2019 року стає стороною Договору.

Пунктом-3 Угоди передбачено, що Споживач не заперечує проти заміни Виконавця на Нового виконавця в Договорі і, підписуючи зі своєї сторони цю Угоду, дає згоду на зміну сторони в порядку та на умовах, визначених цією Угодою.

Згідно п.5 Угоди Споживач за отримані з 25.04.2019 р. послуги по Договору проводить розрахунки з Новим виконавцем на рахунок зазначений у даній Угоді. У зв`язку з початком надання послуг з 25.04.2019 р. першим розрахунковим періодом є період з 25.04.2019р. по 31.05.2019 р. Споживач сплачує на користь Нового виконавця вартість отриманих послуг за період з 25.04.2019 р. по 31.05.2019 р. В подальшому розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п.7 Угоди заміна Сторони у зобов`язанні за цією Угодою не тягне за собою жодних інших змін умов Договору окрім тих, що передбачені цією Угодою. Ця Угода вважається укладеною з моменту підписання Сторонами та починає діяти з 25.04.2019 року і діє протягом дії Договору (п.8 Угоди).

За Договором № 152 від 01.08.2010 про постачання теплової енергії в гарячій воді, сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Теплопостачальна організація зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених договором і додатками до нього (п. 1.1 Договору);

- тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до ЗУ Про теплопостачання та діючого законодавства України. (п. 1.2 Договору);

- за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення (п. 4.2.2 Договору).

За даними позивача Договір не розривався і на даний час є діючим.

До Договору сторонами було укладено (підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками сторін), зокрема, наступне:

- Додаток № 1 до Договору Перелік об`єктів;

- Додаток № 2 до Договору обсяги теплового навантаження та теплоспоживання;

- Додаток № 3 до Договору "Тарифи на теплову енергію";

- Додаток № 4 до Договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію".

Додатком № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної Споживачу за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору, а Додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, п. 2.2.2 Договору та Додатку № 4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію до Договору.

Згідно з п. 23 Правил - розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 2 Додатку № 4 до Договору - Споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає покази станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює «Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку» та надає її Теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та «Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії». Наявність приладу обліку на об`єкті Споживача вказано в Додатку № 1 до Договору.

Згідно пункту 1 Додатку № 4 до Договору - Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми «заборгованості» на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання). За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації.

На виконання умов Договору, позивач з грудня 2019 р. по грудень 2020 р. поставляв відповідачу теплову енергію, що підтверджується копіями актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії (копії яких наявні у матеріалах справи, а. с. 46-51).

Позивачем складались рахунки на оплату отриманої теплової енергії, а саме:

- рахунок № 152 від 24.12.2019 року за грудень 2019 року нараховану 225 427,13 грн. з ПДВ. (187 855,94x1,2). Відповідно до вищевказаної постанови КМУ в січні 2020 року проведено перерахунок в розмірі 49 593,97 грн. з ПДВ (41 328,31 ),х1,2| тому фактичний рахунок за грудень 2019 року становив 175 833,16 грн. з ПДВ;

- рахунок № 152 від 31.01.2020 року за січень 2020 року нараховані 273 877,46 грн. з ПДВ (228 231,22x1,2). Відповідно до вищевказаної постанови КМУ в лютому 2020 року проведено перерахунок в розмірі 46 559,17 грн. з ПДВ (38 799,31x1,2), тому фактичний рахунок за січень 2020 року становив 227 318,29 грн. з ПДВ;

- рахунок № 152 від 29.02.2020 року за лютий 2020 року нараховані 210 340,64 грн. з ПДВ (175 283,87x1,2). Відповідно до вищевказаної постанови КМУ в березні 2020 року проведено перерахунок в розмірі 52 585,16 грн. з ПДВ (43 820,97x1,2), тому фактичний рахунок за лютий 2020 року становить 157 755,48 грн. з ПДВ;

- рахунок № 152 від 31.03.2020 року за березень 2020 року нараховані 43 486,72 грн. з ПДВ (36 238,93x1,2). Відповідно до вищевказаної постанови КМУ в квітні 2020 року проведено перерахунок в розмірі 13 480,88 грн. з ПДВ (11 234,07x1,2), тому фактичний рахунок за березень 2020 року становив 30 005,84 грн. з ПДВ.

В дотримання умов Договору позивачем було надіслано відповідачеві вищезазначені акти та відповідні рахунки на оплату отриманої ним теплової енергії. Матеріалами справи підтверджується направлення зазначених рахунків та актів відповідачеві.

В порушення умов Договору відповідач, систематично порушував терміни оплати за теплову енергію, встановлені Договором, що підтверджується виставленими рахунками та документами про їх отримання.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 року у cпpaві № 917/1321/20 було, зокрема, стягнуто інфляційні нарахування у розмірі 6 173,67 грн. здійснені станом на 09.07.2020 року за загальний період з 01.03.2020 року по 31.05.2020 року та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 5 460,65 грн., нараховані за загальний період з 03.12.2019 року по 09.07.2020 року (рішення Господарського суду Полтавської області від 27.10.2020 року у справі № 917/1321/20 відповідно до чинного законодавства набрало законної сили).

Так, за спожиту теплову енергію за листопад та грудень 2020 року, відповідачем не сплачена вартість послуг в сумі 273 031,98 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості відповідача.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту та не оплачену теплову енергію за період листопад 2020 року - грудень 2020 року у розмірі 273 031,98 грн., 3% річних за прострочення оплати у грудні 2019 року, січні 2020 року, лютому 2020 року, березні 2020 року, листопаді 2020 року та грудні 2020 року у розмірі 3 742,01 грн.; інфляційних нарахувань за прострочення оплати у березні 2020 року, листопаді 2020 року та грудні 2020 року у розмірі 4 134,73 грн..

При вирішенні справи судом досліджено докази, наявні у матеріалах справи, зокрема: договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 152 від 01.08.2010 року з додатками, Угоду № 1 від 10.06.2019 року про зміну Сторони у зобов`язанні, відомості про фактичні покази засобів обліку теплової енергії за спірний період, акти про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії за спірний період, рахунки на оплату спожитої за спірний період, докази оплати та ін..

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

За приписами ст. 1 Закону України № 2633-ІV від 02.06.2005 р. "Про теплопостачання" (із змінами та доповненнями, далі Закон України "Про теплопостачання") тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України надані позивачем послуги не оплатив, заборгованість на момент прийняття даного рішення складає 273 031,98 грн. основної заборгованості. Дана обставина відповідачем не спростована.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 273 031,98 грн. вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 4134,73 грн. інфляційних втрат за період з 10.06.2020 року по 15.03.2020 року та 3742,01 грн. трьох процентів річних за період з 10.07.2020 року по 15.03.2020 року (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманої теплової енергії за кожний окремий місяць та проведених відповідачем проплат), суд визнає його правильним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту та не оплачену теплову енергію за період листопад 2020 року - грудень 2020 року у розмірі 273 031,98 грн., 3% річних за прострочення оплати у грудні 2019 року, січні 2020 року, лютому 2020 року, березні 2020 року, листопаді 2020 року та грудні 2020 року у розмірі 3 742,01 грн.; інфляційних нарахувань за прострочення оплати у березні 2020 року, листопаді 2020 року та грудні 2020 року у розмірі 4134,73 грн. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню судом

Відповідно до преамбули Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" (із подальшими змінами та доповненнями), останній визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з позовом до суду згідно платіжних доручень № від 10.03.2021 р. та № від 15.03.2021 р. було сплачено 4 540,00 грн. судового збору.

Оскільки, ціна позову по даній справі становить 280 908,72 грн., позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 4 213,63 грн.

Тобто, кошти у розмірі 326,37 грн. є надміру сплаченими.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні з позовом до суду було надлишково сплачено судовий збір у розмірі 326,37 грн., наявність клопотання останнього про повернення надлишково сплаченого судового збору, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору у розмірі 326,37 грн..

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 4 213,63 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240, 247-250 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального закладу культури «Кременчуцький міський палац культури» (вул. Пушкіна, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ» (вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ) кошти у розмірі 280 908 грн. 72 коп. в тому числі:

- вартість спожитої теплової енергії в сумі 273031 грн. 98 коп. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в AT «Ощадбанк» м. Полтава, МФО 331467, ;

- інфляційні нарахування в сумі 4134 грн. 73 коп. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3 742 грн. 01 коп. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в Полтавському відділенні AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» м. Полтава, МФО 305749, ;

- судовий збір в розмірі 4213 грн. 63 коп. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в Полтавському відділенні AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» м. Полтава, МФО 305749, .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в Полтавському відділенні AT БАНК КРЕДИТ ДНІПРО м. Полтава, МФО 305749 з Державного бюджету України 326,37 грн. судового збору, сплаченого за платіжними дорученнями № від 10.03.2021 р. та № від 15.03.2021 р., оригінали яких знаходяться в матеріалах справи.

Рішення підписано 08.06.2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Погрібна С.В.