Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2021 р. м. Рівне

Справа № 918/319/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради

про стягнення заборгованості в сумі 899 000 грн 00 коп.,

у підготовчому засіданні приймали участь:

від позивача - Незнамова Т.О., довіреність № 14-333 від 22.12.2020 р.

(в режимі відеоконференції);

від відповідача - Зань О.Я., довіреність № 01-10/2 від 04.01.2021 р.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск DVD-R, серійний номер CE18.

У судовому засіданні 3 червня 2021 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради (далі - Підприємство, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 899 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу від 9 жовтня 2018 року № 7346/18-ТЕ-28.

Ухвалою суду від 5 травня 2021 року позовну заяву Товариства від 06.04.2021 р. № 39/5-2606-21 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 травня 2021 року.

14 травня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 13.05.2021 р. № 39/5-3548/21 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 207).

Ухвалою суду від 14 травня 2021 року заяву представника Товариства від 13.05.2021 р. № 39/5-3548/21 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

22 травня 2021 року від Підприємства через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками від 19.05.2021 р. № 01-10/186 (а.с. 213-220), в якому останнє визнає позовні вимоги. Також відповідачем зазначено, що 11 травня 2021 року Підприємством частково сплачено заборгованість у розмірі 150 000 грн 00 коп. До відзиву додано платіжне доручення від 11 травня 2021 року № 270 на суму 150 000 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року підготовче засідання відкладено на 3 червня 2021 року.

24 травня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 24.05.2021 р. б/н про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 228).

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року заяву представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 24.05.2021 р. б/н про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

2 червня 2021 року від представника Підприємства через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення від 25 травня 2021 року № 305 про часткову сплату заборгованості згідно договору від 9 жовтня 2018 року № 7346/18-ТЕ-28 в сумі 100 000 грн 00 коп. (а.с. 237-238).

У підготовчому засідання 3 червня 2021 року представник позивача повідомив, що відповідачем частково сплачено заборгованість в сумі 250 000 грн 00 коп., у зв`язку із чим просив закрити провадження у справі в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Оскільки відповідач сплатив основний борг в сумі 250 000 грн 00 коп., то представник позивача просив суд стягнути з відповідача 649 000 грн 00 коп.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 3 червня 2021 року також просив закрити провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в сумі 250 000 грн 00 коп. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Позовні вимоги Товариства про стягнення заборгованості в сумі 649 000 грн 00 коп. визнав в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідач платіжними дорученнями від 11 травня 2021 року № 270 на суму 150 000 грн 00 коп. та від 25 травня 2021 року № 305 на суму 100 000 грн 00 коп. сплатив кошти в сумі 250 000 грн 00 коп. за спожитий природний газ згідно договору від 9 жовтня 2018 року № 7346/18-ТЕ-28.

Ухвалою суду від 3 червня 2021 року провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в сумі 250 000 грн 00 коп. закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Товариства та Підприємства, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

9 жовтня 2018 року між позивачем (далі - Постачальник) та відповідачем (далі - Споживач) укладено договір постачання природного газу № 7346/18-ТЕ-28 (далі - Договір, а.с. 14-23), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно до п. 1.4. Договору за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

У відповідності до п. 2.1. Договору Постачальник передає Споживачу з 1 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 22 тис. куб. метрів.

Пунктом 3.7. Договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Ціна за 1 000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 4 942,20 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу за цим договором (п.п. 5.2., 5.4. Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 10.3. Договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 1 жовтня 2018 року до 17 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору).

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2018 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору (а.с. 20), згідно якої п. 2.1. Договору викладено в наступній редакції:

"2.1. Постачальник передає Споживачу з 1 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 28 тис. куб. метрів.

Пункт 12.1. Договору викладено в наступній редакції:

"12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 1 жовтня 2018 року до 26 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В пункті 5 зазначеної додаткової угоди сторони погодили, що додаткова угода набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склалися з 1 жовтня 2018 року.

Додаткова угода від 26 жовтня 2018 року № 1 до Договору підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб.

Також судом встановлено, що 27 жовтня 2018 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору (а.с. 21), згідно якої п. 2.1. Договору викладено в наступній редакції:

"2.1. Постачальник передає Споживачу з 1 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 35 тис. куб. метрів.

Пункт 12.1. Договору викладено в наступній редакції:

"12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 1 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В пункті 5 зазначеної додаткової угоди сторони погодили, що додаткова угода набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склалися з 1 жовтня 2018 року та діє протягом строку дії договору.

Додаткова угода від 27 жовтня 2018 року № 2 до Договору підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб.

Крім того, судом встановлено, що 7 листопада 2018 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до Договору (а.с. 22), згідно якої п. 2.1. Договору викладено в наступній редакції:

"2.1. Постачальник передає Споживачу з 1 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 220 тис. куб. метрів.

В пункті 3 зазначеної додаткової угоди викладено з 1 листопада 2018 року пункти 5.2. та 5.3. розділу 5. "Ціна природного газу" у наступній редакції:

"5.2. Ціна за 1 000 куб.м. газу з 1 листопада 2018 року становить 6 235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7 842,61 грн.

5.3. постачання природного газу Споживачеві зі ціною, визначеною в пункті 5.2. договору, здійснюється за умови дотримання вимог пункту 11 Положення".

Пункт 12.1. Договору викладено в наступній редакції:

"12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 1 жовтня 2018 року до 30 листопада 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В пункті 7 зазначеної додаткової угоди сторони погодили, що додаткова угода набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склалися з 1 листопада 2018 року та діє протягом строку дії договору.

Додаткова угода від 7 листопада 2018 року № 3 до Договору підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб.

Крім того, судом встановлено, що 20 листопада 2018 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 4 до Договору (а.с. 23-32), 11 березня 2019 року - Додаткову угоду № 5 до Договору (а.с. 33), 20 березня 2019 року - Додаткову угоду № 6 до Договору (а.с. 34), 29 березня 2019 року - Додаткову угоду № 7 до Договору (а.с. 35), які підписані уповноваженими представниками її сторін та скріплені печатками цих юридичних осіб.

На виконання умов Договору позивачем було передано відповідачу у власність природний газ на загальну суму 7 885 686 грн 97 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих юридичних осіб без зауважень та заперечень (а.с. 37-43).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час звернення позивача із позовом, відповідачем оплачено кошти за умовами Договору частково, а саме в сумі 6 986 686 грн 97 коп., про що зазначено і позивачем в позовній заяві.

На момент звернення з даним позовом до суду за відповідачем рахувалася заборгованість за Договором в сумі 899 000 грн 00 коп.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" відповідач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач після звернення Товариства з позовом до суду сплатив заборгованість за спожитий природний газ згідно договору від 9 жовтня 2018 року № 7346/18-ТЕ-28 в сумі 250 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 11 травня 2021 року № 270 на суму 150 000 грн 00 коп. та від 25 травня 2021 року № 305 на суму 100 000 грн 00 коп. (а.с. 215, 238).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв`язку із чим, ухвалою суду від 3 червня 2021 року провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в сумі 250 000 грн 00 коп. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відтак, станом на 3 червня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість за спожитий природний газ згідно договору від 9 жовтня 2018 року № 7346/18-ТЕ-28 в сумі 649 000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідач, скористався наданим йому законом правом і визнав обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі (визнав позов).

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб. У суду наявні законні підстави для прийняття рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, в повній мірі дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради про стягнення заборгованості в сумі 649 000 грн 00 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Товариством, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, було сплачено 13 485 грн 00 коп. судового збору.

Оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 250 000 грн 00 коп., у зв`язку із відсутністю предмета спору, то судовий збір в частині закриття підлягає поверненню позивачу (250 000,00 * 1,5% = 3 750,00), про що було зазначено судом в ухвалі суду від 3 червня 2021 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано підстави повернення судового збору, яким зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову ((14 385,00 - 3 750) * 50% = 4 867,50).

У відповідності до вищенаведених приписів Закону України "Про судовий збір" 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, може бути повернуто ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з клопотання про повернення судового збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в розмірі 50%, що дорівнює 4 867 грн 50 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 185, 191, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради (35350, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Квасилів, вул. Молодіжна, буд. 14, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 649 000 (шістсот сорок дев`ять тисяч) грн 00 коп. - заборгованості та 4 867 (чотири тисячі вісімсот шістдесят сім) грн 50 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 9 червня 2021 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6);

3 - відповідачу (35350, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Квасилів, вул. Молодіжна, буд. 14).