ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 р. Справа № 917/1673/20

м. Полтава

за позовною заявою Приватного підприємства "Донгазтрейд", траса Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь, 179 км, Торгівельно-дорожній сервіс на майданчику "Криниця", м. Волноваха, Волноваський район, Донецька область,85700

до Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни, АДРЕСА_1

про стягнення 176 610,68 грн.

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олійник Н.І.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання

Розглядається позовна заява про стягнення 176 610,68 грн. заборгованості, в т.ч. 166 336,09 грн. - сума боргу за договором поставки № 55 від 07.07.2017р., 5 960,76 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 2 827,71 грн. - інфляційних збитків, 1 486,12 грн. -3% річних за користування грошовими коштами.

Ухвалою суду від 26.10.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 24.11.2020р. на 11-50 год.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем порушено зобов`язання по оплаті отриманого товару - скрапленого газу по договору поставки №55 від 07.07.2017р., внаслідок чого за ним перед позивачем утворилась заборгованість, що і стало приводом подачі позову до суду.

Ухвалою суду від 24.11.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 19.01.2021р. на 09-00 год.

Відповідачка у відзиві (вх. № 13442 від 02.12.2020р.) проти позову заперечує, посилаючись на те, що будь-яких додаткових угод до договору поставки від 07.07.2017 р. позивач та відповідач не укладали, а на час подання позову строк дії вищезазначеного договору сплинув 31.12.2017 року.

Відповідачка зазначає, що нею оплачено товар на суму 258 110,41 грн. і сума заборгованості перед позивачем становить 84 290, 50 грн.

Але при цьому відповідачка зазначає, що позивач безпідставно намагається стягнути кошти основної суми заборгованості за відсутності письмового правочину та пеню, штрафні санкції, інфляційні збитки, три проценти річних та просить в позові відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.01.2021р. відкладено розгляд справи на 18.02.2021р. на 09-50 год.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 1052 від 28.01.2021р.) зазначає, що Договір поставки від 07.07.2017р., укладений між позивачем та відповідачем вступає в силу з дати його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2017 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення. Якщо протягом 20 робочих днів до закінчення даного Договору жодна зі Сторін письмово не заявить про припинення Договору, то дія Договору продовжується на тих же умовах на наступний календарний рік без обмеження по кількості разів із пролонгації. Датою письмової заяви Сторони про припинення договору вважається дата штемпеля відділення поштового зв`язку на описі вкладення до листа про припинення договору.

Закінчення строку дії Договору не звільняє винну Сторону від відповідальності за його невиконання. Закінчення строку дії Договору не припиняє зобов`язання Сторін, які виникли на підставі цього Договору.

Позивач вважає за необхідне звернути увагу суду, що в період часу з 11 грудня 2017 року до подання позовної заяви до суду по справі № 917/1673/20 жодна зі сторін вказаного Договору письмово не заявляла про припинення Договору, що було підставою для продовження дії договору на наступний рік без обмеження по кількості разів пролонгації.

Відповідно до п. 9.2. Договору, сторони встановили наступний порядок відмови Постачальника від Договору - у разі несплати Покупцем поставленої партії товару більш ніж 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідачка у відзиві на позов посилається на пункт 9.2 Договору, вважаючи що на підставі цього пункту строк дії Договору сплинув 31.12.2017 року та договір був недійсним. Але, як зазначає позивач, відповідачем не врахований п. 9.3 Договору, згідно якого Договір буде вважатися припиненим з моменту відправлення Постачальником повідомлення про відмову від Договору в односторонньому порядку. Станом на дату подання позовної заяви Постачальником жодного документу на адресу Покупця про розірвання договору не направлялось. На думку позивача, даний факт свідчить про недобросовісність Відповідачки та небажання Відповідачкою виконувати свої зобов`язання.

Позивач особливо звертає увагу суду, що Позивачем не направлялось Відповідачці письмового повідомлення про відмову від Договору в односторонньому порядку згідно пункту 9.3. Договору.

Дійсність договору поставки №55 Відповідачкою також підтверджена в наданні на адресу Позивача письмової відповіді від 11.08.2020р. та 09.09.2020р. за претензією №1 та № 2.

Як зазначає позивач, свою правову позицію відповідачка обґрунтовує, посилаючись на рішення Верховного суду у справі № 904/5117/17. Рішення по зазначеній справі, на думку позивача, не є предметом розгляду у даній справі, оскільки там розглядаються питання порушення умов договору щодо поставки товару неналежної якості та порушення термінів поставки.

Ухвалою суду від 18.02.2021р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2021р. на 09-50 год.

25.03.2021р. ухвалою суду за клопотанням відповідачки відкладено розгляд справи на 28.04.2021р. на 12-00 год.

Відповідачка у клопотанні (вх. № 4710 від 28.04.2021р.) просить суд поновити пропущений строк для подання доказів (платіжних доручень про сплату основного боргу) та долучення письмових доказів до матеріалів справи, посилаючись на встановлений карантин та запроваджені в Україні обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, зазначаючи, що також дані зміни були внесені і до ГПК України в Розділ Х Прикінцеві положення. В обгрунтування даного клопотання відповідачка посилається на ч.1 ст.2 ГПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідачка вказує, що оскільки втрата процесуальної можливості на подання даних доказів внаслідок пропуску строку на їх подання з поважних причин, є процедурним поняттям, яке може порушити принцип забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд має таке право визнати причини пропуску відповідвчкою процесуального строку на подання доказів - поважними. Надані квитанції (Платіжні доручення) свідчать про повний розрахунок за поставлений товар на суму 166 336,09 грн., а тому заборгованість по сплаті відсутня.

Відповідачка звертає увагу суду, що згідно Претензії №2 відстрочено сплату за поставлений товар до 18.09.2020р., отже, як зазначає відповідачка, штрафні санкції, пеня та інфляційні втрати підлягають до застосування з 18.09.2020р. по 20.10.2020р. і складають 3 850,31 грн, згідно доданого розрахунку.

Окрім того ФОП Петріченко М.А. у відповідях на претензії зазначає, як підставу несвоєчасності розрахунку важке матеріальне становище ФОП, що підтверджується банківською випискою.

Відповідачка зазначає, що дійсно допустила порушення своєчасного розрахунку по грошовому зобов`язанню з оплати вартості отриманого товару, у зв`язку з чим позивач нарахував на суму боргу пеню, але відповідачка не погоджується з розрахунками та просить відмовити у задоволенні через недоведеність наявних збитків.

Відповідачка вказує ст. 233 ГК України, ст. ст. 550, 551 ЦК України, Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013р. № 7-рп/2013 та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій та пені, яка підлягає до стягнення на 100% із врахуванням її майнового стану та форс мажорних обставин. Заборгованість за поставлений товар, отриманий від позивача, як зазначає відповідачка, виникла через саме наявні форс мажорні обставини.

При цьому відповідачка просить суд врахувати добросовісну її поведінку, а саме ту обставину, що кошти за поставлений товар сплачувалися нею як до порушення провадження у справі, так і після порушення з метою зменшення заборгованості з врахуванням фінансового стану ФОП Петріченко М.А., а також те, що позивачем не подано доказів понесення збитків у зв`язку з простроченням платежів.

Відповідачка просить суд закрити провадження у даній справі в частині стягнення 166 339,09 грн. основного боргу та відмовити в задоволенні вимог про стягнення з неї на користь позивача пені, інфляційних збитків та трьох процентів річних.

28.04.2021 р. до суду надійшов лист від позивача (вх.№ 4709), в якому позивач повідомив суд про сплату відповідачкою суми основного боргу повністю. Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь суму судових витрат, інфляційних збитків, недоїмки, штрафів та пені, що були заявлені раніше.

Ухвалою суду від 28.04.2021р. за клопотанням представника відповідачки (вх.№ 4714 від 28.04.2021 р.) для врегулювання спору стосовно стягнення штрафних санкцій, розгляд справи відкладено на 13.05.2021р. на 09-00 год.

Від позивача до суду надійшла відповідь на клопотання (вх. № 5149 від 12.05.2021р.), у якій позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору Позивач двічі звертався із письмовими претензіями до Відповідачки та намагався врегулювати питання погашення боргу з метою уникнення ним штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язанню та без залучення судових органів. Запропоновано було надати графік погашення заборгованості та погасити заборгованість без судового позову. Відповідачкою не був наданий графік погашення, погоджений з Позивачем, не сплачена сума до строку завершення досудового врегулювання питання погашення заборгованості (18.09.2020 року -саме дата остаточного врегулювання досудового розгляду питання по сплаті грошових зобов`язань, а не відстрочення сплати за поставлений товар, як зазначає в клопотанні Відповідачка). Строки оплати чітко зазначені в договорі поставки товару, а саме п.6.1 та 6.2.

Щодо вимог Відповідачки надати Позивачем докази понесених збитків, то позивач зазначає, що відповідно до видаткових накладних, за якими Відповідачкою був отриманий товар, але не проведений своєчасний розрахунок, позивач вважає доцільним зазначити:

- Відповідно до видаткової накладної № РН-0000966 від 27.05.2020р. (оригінал документа знаходиться в матеріалах справи) газ скраплений в кількості 2657 кг був отриманий за ціною 17,592 грн. за кілограм, повний розрахунок за отриманий товар був проведений 18.11.2020 року. 18.11.2020року ціна придбання того самого товару становила 19,40 грн. Збитки Позивача складають 4803,86 грн.;

- Відповідно до видаткової накладної № РН-0001025 від 05.06.2020 (оригінал документа знаходиться в матеріалах справи) газ скраплений в кількості 2705 кг був отриманий за ціною 17,472 грн. за кілограм, повний розрахунок за отриманий товар був проведений 23.11.2020 року. 23.11.2020року ціна придбання того самого товару становила 19,00 грн. Збитки Позивача складають 4133,24 грн.;

- Відповідно до видаткової накладної № РН-0001094 від 13.06.2020 (оригінал документа знаходиться в матеріалах справи) газ скраплений в кількості 1552 кг був отриманий за ціною 18,456 грн. за кілограм, повний розрахунок за отриманий товар був проведений 11.01.2021 року. 11.01.2021року ціна придбання того самого товару становила 18,1 грн. Прибуток Позивача складає 552,51 грн.;

- Відповідно до видаткової накладної № РН-0001135 від 19.06.2020 (оригінал документа знаходиться в матеріалах справи) газ скраплений в кількості 2080 кг був отриманий за ціною 17,976 грн. за кілограм, повний розрахунок за отриманий товар був проведений 26.04.2021 року. 26.04.2021 року ціна придбання того самого товару становила 24,4 грн. Збитки Позивача складають 13361,92 грн.;

- Відповідно до видаткової накладної № РН-0001225 від 01.07.2020 (оригінал документа знаходиться в матеріалах справи) газ скраплений в кількості 1575 кг був отриманий за ціною 17,148 грн. за кілограм, повний розрахунок за отриманий товар був проведений 26.04.2021 року. 26.04.2021 року ціна придбання того самого товару становила 24,4 грн. Збитки Позивача складають 11421,9 грн.

Загальна сума збитків, понесена Позивачем внаслідок невиконання Позивачем зобов`язань по своєчасній оплаті за поставлений товар складає 33 168,41 грн. Таким чином, як зазначає позивач, заявлена в Позовній заяві сума штрафних санкцій на користь Позивача в три рази менше від суми понесених Позивачем збитків.

Щодо форс мажорних обставин, зазначених Відповідачкою стосовно запровадження на території України карантину відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 року № 530-ІХ, позивач зазначає наступне:

25 березня 2020 року уряд постановою №239 (далі - Постанова) вніс зміни до Постанови «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211. Під забороною здійснення були багато видів діяльності підприємств та ФОПів, разом із тим обмеження щодо здійснення господарської діяльності не поширювалися на заклади, які ведуть торгівлю такими видами товарів: продуктами харчування; пальним (АЗС); засобами гігієни; лікарськими засобами та виробами медичного призначення; ветеринарними препаратами; кормами, пестицидами та агрохімікатами; насінням і садивним матеріалом; засобами зв`язку.

Таким чином, як зазначає позивач, введення карантину жодним чином не стосувалось діяльності відповідачки та не вплинуло на її матеріальний стан. Відсутність коштів на розрахунковому рахунку, підтверджене банківською випискою станом на 24.03.2021 року, не відображає матеріальний стан Відповідачки, оскільки торгівля пальним проводиться також за готівкові кошти та не дає права Відповідачці порушувати строки оплати за отриманий товар.

Враховуючи вищезазначене, позивач вважає доводи Відповідачки про відмову у задоволенні позову про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 5 960,76 грн., інфляційних збитків у сумі 2 827,71 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами у сумі 1 486,12 грн. необґрунтованими.

Клопотання відповідачки про поновлення пропущеного строку для подання доказів (платіжних доручень про повну оплату поставленого позивачем товару) та про долучення письмових доказів до матеріалів справи (вх. № 4710 від 28.04.2021 р.) суд вважає обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Повна сплата суми основного боргу - 166 336, 09 грн. проведена відповідачкою після звернення позивача з даним позовом до суду, що також не заперечується та визнається позивачем.

Клопотанням (вх.№ 5150 від 12.05.2021 р.) позивач просить суд провести судове засідання, призначене на 13.05.2021 р. на 9 год. 00 хв., без його участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена.

В судовому засіданні 13.05.2021р. ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

07.07.2017р. між Приватним підприємством «ДОНГАЗТРЕЙД» (постачальник) (далі-позивач) та Фізичною особою-підприємцем Петріченко Мариною Анатоліївною (покупець) (далі-відповідач) був укладений договір поставки № 55, який діє до 31.12.2017р. включно, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору постачальник зобов`язувався передати (поставити) у власність покупця скраплений газ у кількості, за номенклатурою, цінами і термінами постачання згідно з умовами цього договору.

Покупець зобов`язувався своєчасно і в повному обсязі проводити оплату за поставлений постачальником товар (п.2.2 договору).

Згідно п. 3.1 Договору поставка товару - скрапленого газу проводиться окремими погодженими об`ємами.

Кількість товару, поставленого постачальником та прийнятого покупцем в рамках кожної поставки, фіксується в видаткових накладних (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем за кількістю та якістю, а право власності на товар таким, що перейшло від постачальника до покупця, з дати підписання відповідної видаткової накладної. Датою поставки товару вважається дата, зазначена в видатковій накладній.

Відповідно до п. 3.4 договору ціна на кожну поставку товару відображається в рахунку-фактурі, далі-рахунок, та/або у видаткових документах.

Відвантаження товару здійснюється на підставі заявки (рознарядки) покупця на адресу постачальника, при цьому заявка (рознарядка) може бути надана як в усному, так і в письмовому вигляді (телефоном, факсом, засобами електронної пошти), виставленого та оплаченого рахунку-фактури (п. 5.2 даного договору).

На виконання умов договору позивач відповідачці здійснив постачання газу скрапленого (УКТ ЗЕД та ), а відповідачка його отримала, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000917 від 21.05.2020 p., № РН-0000966 від 27.05.2020р., № РН-0001025 від 05.06.2020р., № РН-0001094 від 13.06.2020р., № РН-0001135 від 19.06.2020р., № РН-0001225 від 01.07.2020р. на суми 31499,60 грн., 46741,94 грн., 47261,76 грн., 28643,71 грн.,37390,08 грн., 27008,10 грн. відповідно та товаро-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) №21-05-5 від 21.05.2020 р., № 27-05-5 від 27.05.2020р., № 05-06-1 від 05.06.2020р., № 13-06-15 від 13.06.2020р., № 19-06-5 від 19.06.2020р., № 01-07-2 від 01.07.2020р. (а.с.26-35).

Вищезазначені видаткові накладні та товаро-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) підписані сторонами.

Згідно п. 6.1 договору розрахунок між суб`єктами господарювання має здійснюватися шляхом здійснення покупцем 100% попередньої оплати грошових коштів в безготівковій формі на підставі виставленого Постачальником Рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

При цьому, п. 6.2 вказаного договору передбачено, що у разі поставки товару без отримання постачальником передплати, покупець зобов`язаний здійснити повний і остаточний розрахунок за поставлений товар на протязі 3-х банківських днів з моменту прийому-передачі товару.

Датою здійснення оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 6.3 договору).

Позивач відповідачу виставив рахунки-фактури на оплату товару: №СФ-0001002 від 27.05.2020р., № СФ-0001065 від 05.06.2020р., № СФ-0001135 від 13.06.2020р., № СФ-0001176 від 19.06.2020р., № СФ-0001273 від 01.07.2020р. (а.с. 55-59).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка частково розрахувалась з позивачем за отриманий товар (газ скраплений).

13 липня 2020 року на адресу відповідачки позивачем була направлена претензія № 1 на суму 206 336,09грн. з вимогою про сплату заборгованості, яка на момент направлення позивачем на адресу відповідача претензії не була погашена.

Відповідачкою була надана відповідь на претензію та на рахунок позивача 17.08.2020 року оплата була проведена частково в сумі 5 000 грн. (а.с.60), а сума заборгованості в розмірі 201 336,09 грн. не була погашена.

18.08.2020 року на адресу відповідачки позивачем була направлена претензія № 2 на суму 201 336,09 грн. з вимогою про сплату заборгованості в місячний термін (до 18.09.2020 р.).

Відповідачкою на претензію №2 також була надана відповідь та проведена часткова оплата в сумі 35 000 грн. згідно платіжних доручень № 1434 від 16.09.2020р., № 1363 від 21.09.2020р., №1364 від 01.10.2020р., №1362 від 02.10.2020р., № 1314 від 08.10.2020р., № 1321 від 12.10.2020р.(а.с.61-66).

За останньою датою поставки товару - 01.07.2020р. відповідачка повинна була розрахуватись за отриманий від позивача товар до 04.07.2020 р.

Станом на 20.10.2020р. заборгованість відповідачки перед позивачем становить 166 336,09 грн.

Відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

З матеріалів справи вбачається, що після звернення позивача з даним позовом до суду відповідачкою в повному обсязі перераховано заборгованість відповідачу в сумі 166 336,09 грн. платіжними дорученнями № 1332 від 22.10.2020р. - 5 000,00 грн., № 1365 від 27.10.2020р. - 10 000,00 грн., № 1388 від 10.11.2020р. - 2 008,10 грн., № 1322 від 18.11.2020р. - 5 000,00 грн., № 1320 від 18.11.2020р. - 7 261,76 грн., № 1366 від 18.11.2020р. - 16 741,94 грн., № 1409 від 18.11.2020р. - 5 643,71 грн., № 1408 від 18.11.2020р. - 7 390,08 грн., № 1417 від 23.11.2020р. - 8 000,00 грн., № 1324 від 23.11.2020р. - 10 000,00 грн., № 1420 від 23.11.2020р. - 5 000,00 грн., № 1453 від 09.12.2020р. - 5 000,00 грн., № 1473 від 18.12.2020р. - 10 000,00 грн., № 1486 від 11.01.2021р. - 5 000,00 грн., № 1323 від 10.02.2021р. - 15 000,00 грн., № 1487 від 24.03.2021р. - 4 290,50 грн., № 1634 від 01.04.2021р. - 5 000,00 грн., № 1488 від 26.04.2021р. - 10 000,00 грн., № 1635 від 26.04.2021р. - 15 000,00 грн., № 1636 від 26.04.2021р. - 15 000,00 грн. (а.с. 154-173).

Враховуючи вищезазначене, в частині стягнення з відповідачки суми основного боргу - 166 336, 09 грн. (в зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині) згідно п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України провадження підлягає закриттю.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій здійснюється протягом 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.3 договору у разі невиконання покупцем умов оплати вартості товару, покупець сплачує на користь постачальника (крім суми заборгованості) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу до моменту повного погашення заборгованості, яка сплачується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання покупцем вимоги постачальника.

Позивач відповідачці нарахував пеню в сумі 5 960,76 грн. за період з 04.07.2020р. по 20.10.2020р.

Судом здійснено перерахунок пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" на суму 166 336,09 грн. за період з 04.07.2020р. по 20.10.2020р. Сума пені становить 5 944,47 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачки пені по договору поставки № 55 від 07.07.2017р підлягає частковому задоволенню в розмірі 5 944,47 грн. В іншій частині вимоги про стягнення пені безпідставні і задоволенню судом не підлягають.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За обґрунтованим розрахунком позивача, перевіреним судом, сума 3% річних на суму заборгованості 166 336,09 грн. за період з 04.07.2020р. по 20.10.2020р. становить 1 486,12 грн. і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Позивач відповідачці нарахував інфляційних збитків за період з 04.07.2020р. по 20.10.2020р. на суму заборгованості 166 336,09грн в розмірі 2 827,71 грн.

Судом здійснено перерахунок інфляційних збитків за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" на суму 166 336,09 грн. за період з 04.07.2020р. по 20.10.2020р. Сума інфляційних збитків становить 1 154,67 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачки інфляційних збитків по договору поставки № 55 від 07.07.2017р підлягає частковому задоволенню в розмірі 1 154,67 грн. В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних збитків безпідставні і задоволенню судом не підлягають.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на те, що згідно претензії №2 їй відстрочено сплату за поставлений товар до 18.09.2020р, оскільки зміни до договору, в т.ч. і щодо строків оплати, вносяться за згодою та підписом сторін.

Посилання відповідачки на банківську довідку про рахунок і залишок коштів в АТ КБ «ПриватБанк» не є доказом важкого матеріального становища відповідачки, оскільки суб`єкт господарювання може здійснювати розрахунки також і за готівкові кошти.

За нормами чинного законодавства, будь-які майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. При цьому, відповідна особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Згідно пункту 12.1 Договору поставки №55 від 07.07.2017р., цей Договір вступає в силу з дати його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2017 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення. Якщо протягом 20 (двадцяти) робочих днів до закінчення даного Договору жодна із сторін письмово не заявить про припинення договору, то дія Договору продовжується на тих же умовах на наступний календарний рік без обмеження по кількості разів прологнації. Датою письмової заяви Сторони про припинення договору вважається дата штемпеля поштового зв`язку на описі вкладення до листа про припинення договору.

Згідно пункту 10.2 Договору, у разі неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів, вони підлягають розгляду в господарському суді у встановленому законодавством порядку.

З метою досудового врегулювання спору Позивач двічі звертався з письмовими претензіями до Відповідачки та намагався врегулювати питання погашення боргу з метою уникнення ним штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язанню та без звернення до суду. Позивачем було запропоновано відповідачці надати графік погашення заборгованості та погасити заборгованість без судового позову. Відповідачкою не був наданий графік погашення, погоджений з Позивачем, не сплачена сума до строку завершення досудового врегулювання питання погашення заборгованості (18.09.2020 року, як вбачається з претензії № 2, - дата остаточного врегулювання досудового розгляду питання по сплаті грошових зобов`язань, а не відстрочення сплати за поставлений товар, як зазначає відповідачка у клопотанні від 28.04.2021р.). Строки оплати чітко зазначені в договорі поставки товару, а саме в п. 6.1 та п. 6.2.

Щодо вимог відповідачки стосовно понесених позивачем збитків, суд зазначає, що відповідно до доказів, наданих позивачем, загальна сума збитків, понесена ним внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань по своєчасній оплаті за поставлений товар, складає 33 168,41 грн., що значно перевищує розмір пені, заявлений позивачем до стягнення з відповідачки і виключає можливість застосування судом ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Щодо форс мажорних обставин, зазначених відповідачкою стосовно запровадження на території України карантину відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 року № 530-ІХ, суд зазначає наступне:

25 березня 2020 року уряд постановою №239 (далі - Постанова) вніс зміни до Постанови «Про запобігання поширенню на, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211. Під забороною здійснення були багато видів діяльності підприємств та ФОПів. Разом із тим обмеження щодо здійснення господарської діяльності не поширювалися на заклади, які ведуть торгівлю такими видами товарів: продуктами харчування; пальним (АЗС); засобами гігієни; лікарськими засобами та виробами медичного призначення; ветеринарними препаратами; кормами, пестицидами та агрохімікатами; насінням і садивним матеріалом; засобами зв`язку.

Таким чином, введення карантину жодним чином не стосувалось діяльності відповідачки та не вплинуло на її матеріальний стан.

Відповідно до приписів статті 617 ЦК України та частини другої статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тобто, в будь-якому випадку зобов`язання за відповідними правочинами повинні виконуватися сторонами договору в повному обсязі і відсутність фінансування не є підставою як для припинення зобов`язань так і для звільнення від відповідальності за невиконання умов договору.

Таким чином, в судовому порядку грошова заборгованість (пеня, інфляційні втрати та 3% річних) з відповідачки стягуються на загальних підставах.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. В частині стягнення 166 336,09 грн. - основного боргу по договору поставки № 55 від 07.07.2017р. - провадження закрити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни, АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 на користь Приватного підприємства "Донгазтрейд", траса Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь, 179 км, Торгівельно-дорожній сервіс на майданчику "Криниця", м. Волноваха, Волноваський район, Донецька область,85700, ідентифікаційний код 36253244 - 5 944,47 грн. - пені, 1 154,67 - інфляційних збитків, 1 486,12 грн. - 3% річних, 2 623,82 грн. - витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову - відмовити.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Солодюк О.В.