РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.06.2021Справа № 910/6688/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс", м. Київ

про стягнення 236 625,69 грн, -

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" про стягнення 236 625,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором субпідряду №07/10/20 від 07.10.2020 в частині своєчасної оплати виконаних робіт.

Ухвалою від 27.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020" було залишено без руху.

05.05.2021 позивачем було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано опис вкладення у цінний лист з оригіналом розрахункового документу, виданого поштовим відділенням на підтвердження отримання послуг зв`язку, на підтвердження надіслання на адресу відповідача копій всіх доданих до позовної заяви документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/6688/21; визнано справу малозначною; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику представників сторін.

Ухвалою від 06.05.2021 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (у разі наявності) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач відзиву на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявив, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження також не подав, проте, про розгляд справи був повідомлений належним чином з урахуванням наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 26.10.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01103, м.Київ, бульвар Дружби Народів, буд.28В, офіс 507.

Судову кореспонденцію було вручено адресату 11.05.2021, що підтверджується поштовим повідомленням №352.

Наразі, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020" (субпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" (підрядник) було укладено договір субпідряду №07/10/20, за умовами п.1.1 якого підрядник доручає, а субпідрядник бере на себе зобов`язання виконати на об`єкті підрядника наступні роботи з влаштування асфальтобетонного покриття доріжок і тротуарів, а підрядник зобов`язується прийняти якісно виконані роботи та оплатити їх згідно умов даного договору.

Об`єкт підрядника - "Капітальний ремонт спортивного майданчика дитячо-юнацької спортивної школи "Юний Спартаківець" на проспекті Героїв Сталінграда, 17-А в Оболонському районі" (п.1.2 договору №07/10/20 від 07.10.2020).

У п.2.2 договору №07/10/20 від 07.10.2020 вказано, що загальна вартість робіт по даному договору згідно договірної ціни (додаток №1) становить 443 770,04 грн, в тому числі податок на додану вартість 73 961,67 грн.

Пунктом 3.1 договору №07/10/20 від 07.10.2020 передбачено, що підрядник проводить попередню оплату робіт в розмірі 50% від договірної ціни - 221 885,02 грн, в тому числі податок на додану вартість в сумі 36 980,84 грн. Остаточний розрахунок сплачується замовником протягом 14 банківських днів, згідно суми підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Зі змісту п.3.4 договору №07/10/20 від 07.10.2020 вбачається, що датою виконання робіт є дата підписання підрядником акту виконаних робіт.

Відповідно до п.7.2 договору за несвоєчасну сплату з вини підрядника обсягів виконаних будівельно-монтажних робіт, підрядник сплачує субпідряднику за кожен день прострочення платежу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.9.1 договору №07/10/20 від 07.10.2020).

Суд звертає увагу на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 по справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018 по справі №5023/3905/12.

Слід зауважити, що на теперішній час договір №07/10/20 від 07.10.2020 у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсним визнано не було. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з наведеного вище, з огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №07/10/20 від 07.10.2020 як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з виконання робіт.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що на виконання договору №07/10/20 від 07.10.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020" було виконано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" прийнято роботи на загальну суму 443 770,04 грн, про що сторонами складено та підписано акт від 04.01.2021.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем в повному обсязі виконані позивачем роботи оплачено не було, зокрема вказано, що підрядником було перераховано субпідряднику лише суму попередньої оплати в розмірі 221 770,04 грн, проте, остаточного розрахунку протягом 14 банківських днів з моменту підписання акту здійснено не було, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" утворилась заборгованість в розмірі 222 000 грн.

Означені обставини у сукупності і стали підставою для нарахування штрафних санкцій та звернення до суду з розглядуваним позовом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України).

У ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України вказано, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Судом вказувалось, що п.2.2 договору №07/10/20 від 07.10.2020 передбачено, що загальна вартість робіт по даному договору згідно договірної ціни (додаток №1) становить 443 770,04 грн, в тому числі податок на додану вартість 73 961,67 грн.

Пунктом 3.1 договору №07/10/20 від 07.10.2020 передбачено, що підрядник проводить попередню оплату робіт в розмірі 50% від договірної ціни - 221 885,02 грн, в тому числі податок на додану вартість в сумі 36 980,84 грн. Остаточний розрахунок сплачується замовником протягом 14 банківських днів, згідно суми підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Судом було встановлено, що на виконання договору №07/10/20 від 07.10.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020" було виконано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" прийнято роботи на загальну суму 443 770,04 грн, про що сторонами складено та підписано акт від 04.01.2021. При цьому, судом враховано, що вказаний акт підписано підрядником без жодних зауважень та заперечень.

Проте, відповідачем в повному обсязі виконані позивачем роботи оплачено не було, перераховано субпідряднику лише суму попередньої оплати в розмірі 221 770,04 грн, а остаточного розрахунку протягом 14 банківських днів з моменту підписання акту не здійснено, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" утворилась заборгованість в розмірі 222 000 грн.

Наразі, суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Проте, всупереч викладеного вище, відповідачем обставини належного виконання своїх обов`язків за договором №07/10/20 від 07.10.2020 в частині оплати виконаних позивачем робіт в повному обсязі, належним чином доказово не обґрунтовано, наявності заборгованості не спростовано.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач у встановленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, та належних і допустимих у повному обсязі своїх обов`язків за договором №07/10/20 від 07.10.2020 не надав, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" в частині стягнення основного боргу в сумі 222 000 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 6951,95 грн, 3% річних в сумі 1642 грн та інфляційних втрат на суму 6031,74 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.7.2 договору за несвоєчасну сплату з вини підрядника обсягів виконаних будівельно-монтажних робіт, підрядник сплачує субпідряднику за кожен день прострочення платежу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

З огляду на порушення відповідачем строків здійснення остаточного розрахунку за виконані роботи, позивачем за період з 23.01.2021 по 23.04.2021 було нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 6951,95 грн та 3% річних на суму 1642 грн, а також інфляційні втрати за лютий-березень 2021 - 6031,74 грн.

Суд зазначає, що наведений позивачем розрахунок пені та 3% річних є необґрунтованим, оскільки позивачем не враховано, що пеня (так і 3% річних) нараховуються починаючи з наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

За приписами ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У ст.254 вказаного нормативно-правового акту визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Після здійснення власного перерахунку, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є нарахування пені та 3% річних з 26.01.2021, а саме на суму 6422,79 грн та 1605,70 грн відповідно.

Одночасно, наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" в частині стягнення основного боргу в сумі 222 000 грн, пені в розмірі 6422,79 грн, 3% річних на суму 1605,70 грн та інфляційних втрат на суму 6031,74 грн.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" про стягнення 236 625,69 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будремсервіс" (01103, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 28В, офіс 507, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалбуд 2020" (02125, місто Київ, вул.Старосільська, будинок 1, ) основний борг в сумі 222 000 (двісті двадцять дві тисячі) грн, пеню в сумі 6422 (шість тисяч чотириста двадцять дві) грн 79 коп., 3% річних в сумі 1605 (одна тисяча шістсот п`ять) грн 70 коп. та судовий збір в сумі 3540 (три тисячі п`ятсот сорок) грн 91 коп.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення пені на суму 529,16 грн та 3% річних в розмірі 36,30 грн.

4. Судовий збір в сумі 8,49 грн залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст складено та підписано 09.06.2021

Суддя В.В. Князьков