РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021Справа № 910/20258/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Волковій Д. Р., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско-Експерт"

про стягнення 2 993 399,23 грн.

за участю представників:

від позивача: Єгоров В. С.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія" "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК" "Нафтогаз України", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско-Експерт" (далі - ТОВ "Еско-Експерт", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 2 993 399,23 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору постачання № 2857/18-БО-41 від 05.12.2018 р. в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

У позові АТ "НАК" "Нафтогаз України" просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 2 568 675,93 грн., пеню у сумі 232 147,65 грн., інфляційні втрати у сумі 68 867,10 грн., 3 % річних у сумі 119 331,10 грн., збитки у сумі 4 377,45 грн., що разом складає 2 993 399,23 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надані можливість та строки реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 17.05.2021 р., повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини повторної неявки представника відповідача суду невідомі.

Суд, розглянувши позовні вимоги по суті спору, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 05.12.2018 р. між АТ "НАК" "Нафтогаз України" (постачальник) та ТОВ "Еско-Експерт" (споживач) був укладений договір постачання природного газу № 2857/18-БО-41 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1). Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2).

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1/2 від 20.03.2019 р.) постачальник передає споживачу у грудні 2018 р. - квітні 2019 р. газ в кількості 756 тис. куб.м. Приймання-передача природного газу у відповідному місяці постачання оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.8 договору). Ціна за 1 000 куб.м. природного газу становить 7 482,61 грн. (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 30.04.2019 р., а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення (п. 11.1).

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріали справи свідчать, що у період з грудня 2018 р. по квітень 2019 р. позивач поставив відповідачу газ на загальну суму 5 510 539,67 грн. Вказана обставина підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу за вказаний період, копії яких наявні у матеріалах справи.

Зі свого боку, відповідач зобов`язання щодо оплати поставленого газу у порядку, визначеному договором, виконав неналежним чином, вартість поставленого газу сплатив частково - на суму 2 941 863,74 грн., про що свідчать банківські виписки з рахунку позивача. Отже, судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість на суму 2 568 675,93 грн. (5 510 539,67 грн. - 2 941 863,74 грн.).

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Еско-Експерт" заборгованості в сумі 2 568 675,93 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню, нараховану за прострочення зобов`язання, на підставі п. 7.2 договору у сумі 232 147,65 грн.

За змістом ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 7.2 договору за несвоєчасну оплату споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. При цьому, передбачений приписом ч. 6 ст. 232 ГК України строк за порушення грошових зобов`язань, не є позовною давністю, а є періодом часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду (п. 2.5 Постанови Пленуму від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій на підставі наведених приписів закону та умов договору, суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 232 147,65 грн., тобто у заявленій позивачем сумі.

Стосовно стягнення матеріальних втрат у вигляді інфляційної складової боргу в сумі 68 867,10 грн. та 3 % річних у сумі 119 331,10 грн., то суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши на підставі наведених норм чинного законодавства розрахунок заявлених до стягнення матеріальних втрат, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційна складова боргу в сумі 68 867,10 грн. та 3 % річних у сумі 119 331,10 грн., як просив позивач.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 4 377,45 грн. збитків, нарахованих на підставі положень п. 3.13 договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 8 п. 6.2 договору споживач зобов`язаний відшкодовувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 цього договору.

Згідно з п. 3.13, 3.13.1 договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5 % відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 цього договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином: якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного байку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період.

Відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 цього договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 цього договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 цього договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 цього договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті - претензії. У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України (п. 5.7 договору).

Відповідно до пп. 4 п. 6.3 вказаного договору позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків, що виникли через порушення відповідачем умов п. 2.1 договору у разі, якщо відхилення фактично використаних відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більше ніж на 5 % (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Згідно з п. 11.2 договору, підп. 8 п. 6.2, підп. 4 п. 6,3 договору застосовуються з дня зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в пункті 12 цього договору, та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Відповідно до п. 2.1 договору позивач передає відповідачу з 01.12.2018 р. по 30.04.2019 р. замовлений обсяг природного газу в кількості 756 тис. куб.м, у тому числі у березні 2019 р. 144 тис. куб., у квітні 2019 р. - 59,186 тис.куб.

У той же час, відповідно до актів приймання - передачі природного газу, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками останніх, у березні 2019 р. відповідачем спожито 135,889 тис.куб.м., а у квітні 2019 р. - 47,743 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у березні 2019 р. фактично спожив природний газ в обсязі меншому на 8,11100 тис. куб.м, а в квітні 2019 р. - меншому на 11,44300 тис. куб, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п. 2.1 договору.

16.05.2019 р. та 12.06.2019 р. АТ "НАК" "Нафтогаз України" звернулось до відповідача з вимогами сплатити збитки на підставі п. 3.13 та п. 5.7 договору у якості різниці між замовленим та фактично спожитим у березні та квітні 2019 р. обсягом газу в розмірі 1 855,66 грн. та 2 521,79 грн. Вказані вимоги були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок збитків, суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та арифметично правильним, а отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума збитків 4 377,45 грн.

За таких обставин позовні вимоги АТ "НАК" "Нафтогаз України" суд задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско-Експерт" про стягнення заборгованості у сумі 2 993 399,23 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско-Експерт" (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2 літ. Б; ідентифікаційний код 41653395) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) основний борг у сумі 2 568 675 (два мільйона п`ятсот шістдесят вісім тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 93 коп., пеню у сумі 232 147 (двісті тридцять дві тисячі сто сорок сім) грн. 65 коп., інфляційні втрати у сумі 68 867 (шістдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 10 коп., 3 % річних у сумі 119 331 (сто дев`ятнадцять тисяч триста тридцять одна) грн. 10 коп., збитки у сумі 4 377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) грн. 45 грн., витрати по сплаті судового збору в 44 900 (сорок чотири тисячі дев`ятсот) грн. 99 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошені його вступна та резолютивна частини в судовому засіданні 24 травня 2021 року.

Повний текст рішення складений 4 червня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.