Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/345/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвеллі Україна",

до відповідача: Дочірнього підприємства "М`ясопереробний комплекс "Росана" Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро",

про стягнення заборгованості в сумі 2 123 717 грн 12 к., з них: 1 920 898 грн 00 к. - основна заборгованість, 86 033 грн 69 к. - пеня, 20 955 грн 83 к. - 3 % річних, 95 829 грн 60 к. - інфляційні

за участю:

від позивача: Мазур Уляна Павлівна - адвокат, (довіреність б/н від 04.01.2021, посвідчення адвоката № 1448 від 10.12.2008, паспорт серія НОМЕР_1 від 02.12.1997)

від відповідача: представники не з`явилися

установив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гудвеллі Україна" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства "М`ясопереробний комплекс "Росана" Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2 123 717 грн 12 к., з них: 1 920 898 грн 00 к. - основна заборгованість, 86 033 грн 69 к. - пеня, 20 955 грн 83 к. - 3 % річних, 95 829 грн 60 к. - інфляційні.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем по справі умов договору купівлі-продажу живих свиней №66 від 06.04.2018, зокрема у здійсненні оплати за отриманий ним товар.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 21.04.2021 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11.05.2021.У вказаному процесуальному документу суд з урахуванням приписів ст. 165 ГПК надав відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву

Ухвалою - повідомленням Господарського суду Івано-Франківської області від 11.05.2021 розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 24.05.2021.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 24.05.2021 закрив підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 07.06.2021.

В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач повноваженого представника в судове засідання не напрвив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка на оригіналі ухвали суду від 24.05.2021 про направлення копій вказаного документу сторонам по справі, в тому числі відповідачу по справі. Відзив на позов до суду не подав.

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в Господарських судах України, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив. Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуальних документів учасникам судового процесу.

Вищезазначені обставини свідчать про належне виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення сторони, яка не з`явилась в судове засідання про вчинення судом певних процесуальних дій по даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Отже, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін, в тому числі і відповідача належним чином про розгляд судової справи для реалізації ними конституційного права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи за наявними матеріалами.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, вислухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

06 квітня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Гудвеллі Україна" (по договору - продавець/по справі - позивач) та дочірним підприємством "М`ясопереробний комплекс "Росана" Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" ( по договору - покупець/по справі - відповідач) укладено Договір купівлі-продаж живих свиней №66 (далі - Договір).

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Відповідно до п.1.1. Договору продавець зобов`язався продати покупцю живих свиней, які в подальшому названі "товар", а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Порядок передачі продавцем "товару" по спірному договору передбачено Розділом І "Предмет договору", зокрема його пунктами 1.2. - 1.5.

На виконання умов договору, 25.11.2020 позивач по справі відвантажив відповідачу живих свиней кількістю 190 голів загальною вагою 23 476 кг по ціні 44,50 грн/кг на загальну суму 1 044 682 грн 00к. , в тому числі ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №4481 від 25.11.2020, копія якого долучена до матеріалів справи.

02 грудня 2020 року позивач відвантажив та передав у власність відповідачу живих свиней у кількості 170 голів загальною вагою 19 914 кг по ціні 44,00 грн/кг на загальну суму 876 216 грн 00к., в тому числі ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №4578 від 02.12.2020 (копія документу знаходиться в матеріалах справи).

Прийняття відповідачем по справі зазначеного вище "товару" здійснено на підставі Довіреностей "539 від 25.11.2020 та №541 від 02.12.2020, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розділом 3 Договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків за отриманий товар, зокрема його п. 2.1., 2.4 передбачили, що оплата за товар проводиться шляхом 100% передоплати згідно узгодженого між сторонами замовлення у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця. Вважається, що покупець виконав своє зобов`язання по оплаті товару з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця, а не списання грошових коштів з банківського рахунку покупця.

Позивач здійснив відвантаження товару без отримання передоплати.

Відповідно до п.2.2. Договору після відвантаження товару протягом 3 банківських днів покупець зобов`язаний був здійснити доплату до вартості фактичної ваги товару, який переданий покупцю згідно видаткової накладної або продавець зобов`язується повернути надлишково перераховані кошти.

В порушення умов вказаного вище Договору відповідач протягом 3 банківських днів з моменту відвантаження товару не здійснив оплату за поставлений товар згідно видаткових накладних №4481 від 25.11.2020р. та №4578 від 02.12.2020 на загальну суму 1 920 898 грн 00к. (1 044 682 грн 00к. + 876 216 грн. 00к.).

Досудовою вимогою (вих.№1464 від 28.12.2020) позивач звернувся до відповідача про оплату товару згідно вищевказаних видаткових накладних. Факт направлення вимоги підтверджується описом вкладення до поштового відправлення та поштовими квитанціями, копії яких долучені до матеріалів справи.

Однак, відповідач оплату за отриманий ним товар від позивача не здійснив, що зумовило позивача звернутись з позовом до суду.

З урахуванням наведених вище обставин по справі, суд виходить з наступного.

Предметом даного позову виступають майнові вимоги позивача по справі щодо стягнення з відповідача суми основного боргу та штрафних санкцій внаслідок порушення останнім договірних зобов`язань по своєчасній оплаті товару на підставі Договору купівлі-продаж живих свиней №66 від 06.04.2018.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 175 Господарського кодексу України (надалі по тексту - ГК України) визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до частини першої статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В спірному випадку між сторонами виникли зобов`язання на підставі Договору купівлі-продаж живих свиней №66 від 06.04.2018, який за правовою природою є договором купівлі-продаж.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Згідно з статтею 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що, за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено іншого строку оплати.

В спірному випадку, позивач здійснив відвантаження товару на загальну суму 1 920 898 грн 00к. на підставі видаткових накладних, зокрема: згідно видаткової накладної №4481 від 25.11.2020 року на суму 1 044 682 грн 00к. та 876 216 грн. 00к. згідно видаткової накладної №4578 від 02.12.2020.

Факт відвантаження зазначеного вище товару підтверджується також, долученими до матеріалів справи, копіями зокрема: - заяви вих. №182 від 22.02.2021, якою позивач звернувся до ДП "Агенства з ідентифікації і реєстрації тварин" про надання інформації, чи тварини, які вибули із господарства позивача поставлені на облік в ДП "Агенства з ідентифікації і реєстрації тварин" за місцемзнаходження господарства відповідача по справі; - Листом ДП вих 261/8-11 від 26.02.2021 ДП "Агенства з ідентифікації і реєстрації тварин" про надання інформації з Єдиного державного реєстру тварин про рух поголів`я за 25.11.2020 та за 02.12.2020, яким підтверджується облікування відповідачем по справі за своїм місцезнаходженням тварин, які продані йому позивачем.

Відтак, у відповідача виник обов`язок щодо оплати отриманого товару, а у позивача, відповідно, виникло право вимоги такої оплати.

Проте відповідач свого обов`язку щодо розрахунку за отриманий ним товар у визначений строк не виконав, чим порушив обов`язкові до виконання зобов`язання за Договором.

Обставини нездійснення відповідачем на користь позивача оплати отриманого товару в межах узгодженого сторонами Договору строку призвели до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 1 920 898 грн 00 к.

Зобов`язання, в силу вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у пункті 1 статті 193 ГК України.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Станом на момент винесення рішення у суду відсутні докази погашення заборгованості на суму 1 920 898 грн 00 к.

Отже, вимога позивача про стягнення основної заборгованості на суму 1 920 898 грн 00 к. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу, а саме: суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Поняття неустойки (штрафу, пені) розкрито у статті 549 ЦК України.

Так, законодавець визначив, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається (частина перша статті 231 ГК України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (частина четверта статті 231 ГК України).

Відповідно до п. 4.2 Договору від 06.04.2018 сторонами погоджено, що якщо решта вартості товару (по факту ваги) не буде сплачена покупцем протягом трьох банківських днів після проведення приймання-передачі покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Оскільки поставка товару згідно видаткової накладної №4481 здійснена 25.11.2020, то останнім днем внесення плати за отриманий товар є 30.11.2020. Отже, пеня нараховується, починаючи з 01.12.2020, а згідно видаткової накладної №4578 від 02.12.2020 - пеня нараховується з 08.12.2020.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку пеня за прострочення плати за отриманий відповідачем вище товар складає 86 033 грн 69 к. Суд здійснивши перевірку нарахування суми пені, встановив про правомірність та арифметично вірне їх нарахування позивачем. А отже, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 86 033 грн 69 к. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити (повернути) грошові кошти, але неправомірно не сплачує (не повертає) їх, врегульовані статтею 625 ЦК України. У цьому разі боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку за неналежне виконання відповідачем зобов`язань по спірному договору позивачем нараховано 3- річних в сумі 20 955 грн 83 к. та 95 829 грн 60 к. - інфляційні.

Суд здійснивши перевірку нарахування 3-річних та інфляційні прийшов до висновку про арифметично вірне їх нарахування, правомірне та таке, що підлягає задоволенню.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Підсумовуючи, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в цілому та таких, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 ГПК України судовий збір по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.11, 525, 526, 530, 549, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст. 173, 174, 175, 193, 216, 230, 231 Господарського кодексу України 74, 77, 86, 123, 129, 176, 202, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвеллі Україна" до дочірнього підприємства "М`ясопереробний комплекс "Росана" Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "М`ясопереробний комплекс "Росана" Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро", вул. Галицька, буд. 128, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77000, код 30086815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвеллі Україна" (вул. Лісова, 1, с. Копанки, Калуський район, Івано-Франківська область,77330, код 32464900) 2 123 717 грн 12 к. (два мільйони сто двадцять три тисячі сімсот сімнадцять гривень дванадцять копійки) - заборгованості, з них: 1 920 898 грн 00 к. (один мільйон дев`ятсот двадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень) - основна заборгованість, 86 033 грн 69 к. (вісімдесят шість тисяч тридцять три гривні шістдесят дев`ять копійки) - пеня, 20 955 грн 83 к. (двалцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять гривень вісімдесят три копійки) - 3 % річних, 95 829 грн 60 к. (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень шістдесят копійки) - інфляційні та 31 855 грн 76к. (тридцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят п`ять гривень сімдесят шість копійки) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.06.2021

Суддя О. М. Фанда