ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/161/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі - Чеголя Є.О.

за участю представників:

від позивача: Гладка А.О.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика"

на рішення господарського суду Херсонської області від 16.03.2021, суддя в І інстанції Литвинова В.В., повний текст якого складено 18.03.2021 в м. Херсоні

у справі № 923/161/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика"

до відповідача Фізичної особи-підприємця Облоненко Олени Миколаївни

про стягнення 236 567,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика" (далі - Товариство) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до фізичної особи-підприємця Облоненко Олени Миколаївни (далі - ФОП Облоненко О.М., Підприємець) про стягнення 236 567,07 грн., з яких: 128 127,83 грн. заборгованості з орендної плати, 28 293,83 грн. заборгованості з компенсації витрат орендодавця на оплату комунальних послуг, 62 568,66 грн. штрафу, 9 792,52 грн. пені, 2448,13 грн. 3% річних та 5336,10 грн. втрат від інфляції, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов договору оренди приміщення від 01.06.2019 щодо своєчасної і в повному обсязі сплати орендної плати та спожитих комунальних послуг у встановлений строк за користування орендованим нерухомим майном.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 23.02.2021 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Облоненко Олени Миколаївни на користь ТОВ "ТРЦ Фабрика" 128127,83 грн. заборгованість з орендної плати; 28293,83 грн. заборгованість з компенсації витрат на оплату комунальних послуг, 25625,57 грн. штрафу, 9149,51 грн. пені, 2448,13 грн. 3% річних, 5336,10 грн. інфляційних, 2984,71 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Товариство у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить рішення господарського суду Херсонської області від 16.03.2021 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 36 943,09 грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу, скаржник вважає його в цій частині необґрунтованим та таким, що ухвалене без урахування всіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що в свою чергу призвело до порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд невірно застосував норми матеріального права та дійшов хибного висновку про подвійне притягнення відповідача до юридичної відповідальності на підставі п.п.11.2.1.1., п.п. 11.2.1.2 договору як за одне правопорушення. Скаржник вважає, що оскільки передбачені у п.п.11.2.1., п.п. 11.2.1.2 правопорушення мають різний склад, а Позивачем було застосовано два штрафа за два окремих правопорушення, то застосування судом до спірних правовідносин ст. 61 Конституції України є безпідставним. Відповідач погодив і не оскаржував зміст підпунктів 11.2.1.1., 11.2.1.2 договору з підстави їх невідповідності ст. 61 Конституції України, тому, на думку скаржника, вказані умови договору підлягають застосуванню.

Також скаржник зазначає, що розраховуючи розмір штрафу за підпунктом 11.2.1.1. договору, суд першої інстанції припустився арифметичної помилки, оскільки вірний розрахунок має наступний вигляд: 156421,56 грн. х 20% = 31284,33 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники справи в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте відповідачка не скористалася наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду апеляційної інстанції.

Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника відповідачки за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРЦ ФАБРИКА» (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Облоненко О.М. (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, за умовами якого за актом приймання-передачі від 01.06.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове оплачуване користування нежитлове приміщення, а саме: бутік № 636, площею 107,5 кв. м., розміщений у ТРЦ за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсег, 18.

Згідно п. 3.1. договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до 30.04.2022 року.

Відповідно до п. 5.2.4 договору Орендар зобов`язується сплачувати Орендну плату авансом щомісяця в національній валюті України шляхом перерахування на поточний рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа місяця, який передує розрахунковому. Оплата здійснюється на підставі рахунків, виставлених Орендодавцем.

Згідно з п. 5.2.7 договору Сторони домовились, що ставка щомісячної орендної плати за користування 1 м. кв. об`єкта оренди складає 291,67 грн., без ПДВ.

За умовами п. 5.3.4 договору оплату спожитих на Об`єкті оренди комунальних послуг Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно, на підставі рахунків Орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок у строк до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги.

Відповідно до п. 5.3.5 договору компенсацію витрат на комунальні послуги місць загального користування ТРЦ Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно, на підставі рахунків Орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги.

У наступному, 05.10.2020 між Товариством та ФОП Облоненко О.М. укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень до договору оренди приміщення від 01.06.2020 року, згідно з яким Сторони досягли згоди щодо дострокового припинення дії договору з 07.10.2020 року.

Пунктом 3 даного Додаткового договору визначено, що Орендар повністю визнає свою заборгованість за Договором оренди у сумі 156 421,65 грн., з яких: 128127,83 грн. заборгованість з орендної плати та 28293,82 грн. заборгованість за комунальні послуги.

Зазначене у даному договорі приміщення було повернуто орендарем орендодавцеві за актом приймання-передачі (повернення) від 13.10.2020.

26.10.2020 року позивач направив ФОП Облоненко О.М. претензію щодо оплати зазначеної заборгованості, яку остання отримала 28.10.2020 року, проте залишила без відповіді та реагування, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Тобто, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 156 421,65 грн., з яких: 128 127,83 грн. заборгованість з орендної плати та 28 293,82 грн. заборгованість з компенсації витрат орендодавця на оплату комунальних послуг, що відповідачкою не заперечується. У зв`язку з простроченням виконання відповідачкою грошового зобов`язання за спірним договором, позивачем нараховано до стягнення 31 284,33 грн. штрафу за прострочення на строк понад 10 календарних днів та 31 284,33 грн. штрафу за прострочення на строк понад 30 календарних днів на підставі п.п. 11.2.1.1 та 11.2.1.2 договору, 9 792,52 грн. пені за період з 21.05.2020 по 28.01.2021 на підставі п. 11.2 договору, а також 2 448,13 грн. 3% річних та 5 336,10 грн. втрат від інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже, спір у справі стосується стягнення 156 421,65 основного боргу, 62 568,66 грн. штрафу, 9 792,52 грн. пені, 2448,13 грн. 3% річних та 5336,10 грн. втрат від інфляції, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачкою договору оренди приміщення від 01.06.2019.

Разом з тим, предметом апеляційного оскарження позивача стала правомірність відмови судом попередньої інстанції у задоволенні позову в частині вимог про стягнення 36 943,09 грн. - штрафу.

Судове рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідачки сум основного боргу, пені, втрат від інфляції та 3% річних жодною із сторін спору не оскаржується.

Колегія суддів враховує, що відповідно до статті 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Згідно із статтею 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 530, 610-612 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Судом установлено, що сума основного боргу відповідачки перед позивачем за договором складає 156 421,65 грн. Тобто Товариством доведено порушення Підприємцем умов спірного договору та наявність заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно із статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Судом установлено, що згідно з п. 11.1 договору за невиконання (не належне виконання) зобов`язань по даному Договору Сторони несуть відповідальність, передбачену нормами чинного законодавства і цим Договором.

Пунктом 11.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати Орендної плати або оплати компенсації комунальних витрат та витрат з обслуговування та поповнення забезпечувального платежу, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення.

Водночас, пунктом 11.2.1 договору передбачено, що крім зазначеного вище у п. 11.2 цього договору, до Орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань:

п.п 11.2.1.1. якщо період прострочення перевищує 10 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов`язання;

п.п. 11.2.1.2. якщо період прострочення перевищує 30 календарних днів, то крім штрафу, передбаченого у п.п. 11.2.1.1., Орендар додатково зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов`язання.

Посилаючись на умови вищевказаних підпунктів договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 62 568,66 грн. штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині частково, суд першої інстанції виходив із того, що стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, не може бути підставою для притягнення відповідача до юридичної відповідальності двічі (або більше) за вчинення єдиного триваючого порушення. З огляду на викладене, задоволенню підлягає позовна вимога щодо стягнення штрафу в розмірі 25625,57 грн.

Колегія суддів враховує, оскільки відповідачкою не сплачувалися орендна плата та компенсація витрат орендодавця на оплату комунальних послуг в установлені договором строки (терміни), позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу, передбаченого умовами договору.

Водночас, у зв`язку з простроченням виконання відповідачкою грошового зобов`язання за спірним договором, позивачем нараховано до стягнення 31 284,33 грн. штрафу за прострочення на строк понад 10 календарних днів та 31 284,33 грн. штрафу за прострочення на строк понад 30 календарних днів на підставі п.п. 11.2.1.1 та 11.2.1.2 договору, що фактично є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки відповідачем прострочено зобов`язання на строк понад 30 календарних днів, і вказаний строк охоплює порушення зобов`язання на строк понад 10 календарних днів.

Одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання грошових зобов`язань на строк понад 10 календарних днів та за прострочення виконання грошових зобов`язань на строк понад 30 календарних днів, є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тому відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідачки 31 284,33 грн. штрафу за прострочення виконання грошових зобов`язань на строк понад 10 календарних днів. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки 31 284,33 грн. штрафу за прострочення виконання грошових зобов`язань на строк понад 30 календарних, за розрахунком позивача, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 902/1054/17.

Судом апеляційної інстанції також установлено, що дійшовши висновку про задоволення позовної вимоги щодо стягнення штрафу в розмірі 25625,57 грн., суд не навів відповідний розрахунок розміру штрафу, однак припустився методологічної помилки нарахувавши штраф у розмірі 20% від простроченої суми заборгованості з орендної плати у сумі 128 127,83 грн., хоча загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем складає 156 421,65 грн., з яких: 128 127,83 грн. заборгованість з орендної плати та 28 293,82 грн. заборгованість з компенсації витрат орендодавця на оплату комунальних послуг. При цьому, розрахунки пені, втрат від інфляції та 3% річних, з якими погодився суд, обчислені позивачем саме з цієї суми.

Таким чином, обчислений позивачем розмір штрафу: 156 421,65 грн. х 20%= 31284,33 грн. на підставі п.п. 11.2.1.2 договору є методологічно правильним, відповідає умовам даного договору та чинному законодавству і судом не спростований як в цілому, так і за його складовими.

А тому оскаржуване рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні 5 659,08 грн. штрафу підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині, а в решті має бути залишено без змін як законне та обґрунтоване.

Згідно з ст. ст. 123, 129 ГПК України за рахунок відповідачки позивачу підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 3069 грн. та за подання і розгляд апеляційної скарги в сумі 2669,96 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Херсонської області від 16 березня 2021 у справі № 923/161/21 скасувати частково, викласти п. 2 його резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути з фізичної особи-підприємця Облоненко Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика" (73000, м. Херсон, вул. Залаегерсег, 18 код ЄДРПОУ - 37541696) 128127,83 грн. заборгованості з орендної плати; 28 293,83 грн. заборгованості з компенсації витрат на оплату комунальних послуг, 31 284,33 грн. штрафу, 9 149,51 грн. пені, 2448,13 грн. 3% річних, 5336,10 грн. інфляційних втрат, 3 069 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В решті рішення господарського суду Херсонської області від 16 березня 2021 у справі № 923/161/21 залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Облоненко Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика" (73000, м. Херсон, вул. Залаегерсег, 18 код ЄДРПОУ - 37541696) 2669,96 грн. судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 07.06.2021.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.