УХВАЛА

09 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/2045/14

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ ДВС, скаржник)

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", позивач)

на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі № 911/2045/14

за позовом ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Мета"

про стягнення 2 865,16 грн,

ВСТАНОВИВ:

Відділ ДВС 29.04.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить, зокрема скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 911/2045/14; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 55932685 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі № 911/2045/14.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 20.05.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 911/2045/14 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Київської області від 11.01.2021 у справі № 911/2045/14, скаргу ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 55932685 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі № 911/2045/14 задоволено частково; визнано за період з 26.05.2020 по 28.12.2020 незаконною та протиправною бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 55932685 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі № 911/2045/14, котра виразилась у нездійсненні заходів щодо завершення виконавчого провадження № 55932685 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі № 911/2045/14 із врахуванням статей 13, 39, 40 Закону України "Про виконавче провадження"; закрито провадження у даній справі в частині вимог скарги про зобов`язання державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчинити всі необхідні дії направленні на закінчення виконавчого провадження № 55932686 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі № 911/2045/14 із врахуванням статей 13, 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Додатковою ухвалою Господарського суду Київської області від 25.01.2021 у справі № 911/2045/14 задоволено заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому статтями 123, 126, 124, 129, 244, 344 ГПК України; cтягнути з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 5 200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Оскарженою постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 залишено без змін ухвалу Господарського суду Київської області від 11.01.2021 та додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 25.01.2021 року у справі №911/2045/14.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Відділу ДВС, Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Отже, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Верховний Суд звертає увагу, що частина друга статті 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України та підстави оскарження судових рішень визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України.

Відтак, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт / абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену частиною другою статті 287 ГПК України.

З урахуванням змін до ГПК України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України убачається, що при поданні касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції, яку ухвалено за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції, Відділ ДВС не посилається на підставу подання касаційної скарги, визначеною відповідним абзацом конкретної частини статті 287 ГПК України у разі оскарження судових рішень, передбачених пунктом 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України, а також касаційна скарга не містить належного обґрунтування того, у чому саме полягало невірне застосування норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, вимоги касаційної скарги не в повній мірі узгоджуються з предметом оскарження.

З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду закріплені у статті 300 ГПК України, Суд не наділений правом самостійно визначати підстави касаційного оскарження, так і предмет касаційного оскарження.

За таких обставин, Верховний Суд доходить висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки не містить чіткого визначення підстав, на яких подається касаційна скарга з належним обґрунтуванням, у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваної постанови.

Крім того, за змістом пунктів 4, 6 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинні бути зазначені судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, яка подає скаргу.

Верховний Суд також звертає увагу на обраний предмет касаційного оскарження, а саме оскаржується постанова Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду Київської області від 11.01.2021 та додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 25.01.2021 року у справі №911/2045/14. При цьому предметом оскарження як-то ухвала Господарського суду Київської області від 11.01.2021 та додаткова ухвала Господарського суду Київської області від 25.01.2021 року у справі №911/2045/14 не зазначено.

Такий висновок, судом зроблено з огляду на прохальну частину касаційної скарги, в якій скаржник в якості предмету касаційного оскарження визначив лише постанову суду апеляційної інстанції та просить її скасувати, з одночасним з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 55932685 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 26.09.2017 у справі № 911/2045/14.

Водночас з мотивувальної частини касаційної скарги вбачається, що скаржником також оскаржується ухвала Господарського суду Київської області від 11.01.2021 та додаткова ухвала Господарського суду Київської області від 25.01.2021 року у справі № 911/2045/14.

Разом з тим, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні кореспондуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими положеннями статтею 308 ГПК України, відповідно до яких суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень (передати справу повністю або частково на новий розгляд, ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції тощо).

Проте подана касаційна скарга зазначеним вимогам не відповідає, оскільки мотивувальна частина не відповідає її прохальній частині, тобто скаржнику необхідно уточнити з якими саме судовими рішеннями він не погоджується, а також вказати, які саме повноваження суду касаційної інстанції скаржник просить застосувати за результатами касаційного перегляду.

Отже, Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки у порушення цього пункту, у ній не зазначено підставу касаційного оскарження судового рішення, визначену у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням абзацу частини другої цієї статті), з належним обґрунтуванням, у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, в прохальній частині скаржник має зазначити з якими саме судовими рішеннями він не погоджується, а також вказати, які саме повноваження суду касаційної інстанції скаржник просить застосувати за результатами касаційного перегляду.

Крім того відповідно до пункту 3 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Згідно зі статтею 291 ГПК особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Однак в порушення наведених вимог процесуального закону, у поданій касаційній скарзі не зазначено повне найменування і місцезнаходження відповідачів у даній справі, а саме щодо ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ТОВ "Агро Мета", як і не додано доказів надіслання їм копій касаційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Також згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з частиною першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року визначений у розмірі 2 270,00 грн.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції, що підтверджується також переліком додатків до касаційної скарги.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга Відділу ДВС підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржнику строку протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги, шляхом подання до Верховного Суду заяви про усунення недоліків із зазначенням: відомостей щодо відповідачів у даній справі, а саме щодо ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ТОВ "Агро Мета" у спосіб встановлений пунктом 3 частини другої статті 290 ГПК України; підстави касаційного оскарження судового рішення, визначену у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням абзацу пункту), з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет оскарження; предмету касаційного оскарження судового рішення у відповідності до частини першої статті 287 ГПК України та відповідно оформити прохальну частину касаційної скарги; документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом; докази надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідачам у даній справі, а саме ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ТОВ "Агро Мета".

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що не усунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 911/2045/14 залишити без руху.

2. Надати Голосіївському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка,6.

3. Роз`яснити Голосіївському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова