ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року Справа № 923/236/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П., за участю секретаря судового засідання Борхаленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоферт", с. Великі Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область

до відповідача: Приватного підприємства "Александр А. Синенко", с. Чулаківка, Голопристанський район, Херсонська область

про відшкодування вартості неповернутого із зберігання майна

за участю представників сторін:

від позивача: Кушнірчук В.М. - адвокат

від відповідача: не з`явився

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоферт» () звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Александр А. Синенко" () про стягнення відповідно до Договору відповідального зберігання № БФ 23/03-2020/1-ВЗ від 23.03.2020 року 688 246,00 грн., з яких 529420,00 грн. - сума відшкодування вартості неповернутого із зберігання Майна, 158 826,00 грн. - штраф за прострочення повернення Майна із зберігання.

Позов обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором. Так позивач зазначає, що Відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку не виконав не повернув майно із відповідального зберігання, тому його дії є порушенням договірних зобов`язань, у зв`язку з чим у Відповідача перед Позивачем виник борг, по відшкодуванню неповернутого майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021, справу розподілено судді Ярошенко В. П.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 26.02.2021 відкрито провадження у справі № 923/236/21, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 29.03.2021 о 10:00.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 29.03.2021 відкладено підготовче засідання до 16.04.2021 об 10:00 год.

Судове засідання, призначене на 16.04.2021 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22.04.2021 продовжено строк підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання до 05.05.2021 об 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.05.2021 суд закрив підготовче провадження у справі № 923/236/21 та призначив справу до судового розгляду по суті на 27.05.2021 об 11:30.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судові засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем відзиву на позовну заву не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, не надання відповідачем відзиву на позовну заяву не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

23 березня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Біоферт" (далі по тексту Позивач, Поклажодавець) та приватним підприємством "Александр А. Синенко" Відповідач, Зберігач) було укладено Договір відповідального зберігання № БФ 23/03-2020/1 -ВЗ (далі - Договір), відповідно до умов якого Відповідач взяв на себе зобов`язання прийняти від Позивача і зберігати у своєму складі мінеральні добрива (далі Майно) та повернути таке Майно Позивачу у схоронності у строк, визначений Договором чи Додатками до нього. В свою чергу Позивач взяв на себе обов`язок оплатити таке зберігання на підставі рахунку, виставленого Відповідачем.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір поставки є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

23 березня 2020 року, відповідно до Акту приймання-передачі № 1 до Договору, Позивачем було передано, а Відповідачем - прийнято на відповідальне зберігання Товар - кальцієва селітра з бором Nitrabor Yara Liva в кількості 3 тони. Термін зберігання Товару відповідно до Акту прийміння-передачі № 1 до Договору було визначено з 23 березня 2020 року по 25 серпня 2020 року включно. Крім того, в даному Акті було визначено ціну Товару в національній валюті - гривні - 14 897,82 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто сім гривень, 82 копійки) за тону Товару, а також ціну в іноземні валюті - доларах США - 538,80 доларів США (п`ятсот тридцять вісім доларів, 80 центів) за тону, відповідно до узгодженого в Акті курсу обміну валют - 27,65 грн. за 1 долар США.

27 березня 2020 року, відповідно до Акту приймання-передачі № 2 до Договору, Позивачем було передано, а Відповідачем - прийнято на відповідальне зберігання Товар - добриво Patentkali gran 30 (сульфат калію з магнієм) в кількості 21 тона. Термін зберігання Товару відповідно до Акту приймання-передачі № 2 до Договору було визначено з 27 березня 2020 року по 25 серпня 2020 року включно. Крім того, в даному Акті було визначено ціну Товару в національній валюті - гривні - 21 262,50 грн. (двадцять одна тисяча двісті шістдесят дві гривні, 50 копійок) за тону Товару, а також ціну в іноземні валюті - Свро - 675,00 Євро (шістсот сімдесят п`ять євро, 00 євроцентів) за тону, відповідно до узгодженого в Акті курсу обміну валют - 31,50 грн. за 1 Євро.

Відповідно до п. 2.1.7. Договору, Зберігач повертає Майно Поклажодавцю повністю або частково (в залежності від бажання Поклажодавця) за письмовою його вимогою не пізніше 2 (двох) календарних днів з дня одержання такої вимоги або в останній день строку зберігання.

Однак в останній день зберігання Майна - 25 серпня 2020 року, Відповідач не повернув його Позивачу.

09 жовтня 2020 року Позивачем було надіслано на адресу Відповідача письмову вимогу про повернення із відповідального зберігання Майна, вказаного у Акті приймання- передачі № 1 від 23 березня 2020 року, а саме: кальцієва селітра з бором Nitrabor Yara Liva в кількості 3 т., та Майна, вказаного у Акті приймання-передачі № 2 від 27 березня 2020 року, а саме: добриво Patentkali gran 30 (сульфат калію з магнієм) в кількості 21 т., у строк, передбачений Договором - на протязі двох календарних днів з дати отримання даного листа, на адресу складу Поклажодавця: Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Острів, вул. Промислова, 12. Відповідно до рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення, дану вимогу Відповідачем отримано 13 жовтня 2020 року. Однак, не зважаючи на те, що строк зберігання зазначеного майна закінчився 25 серпня 2020 року, а також на те, що Позивачем надіслано вимогу про повернення Майна із зберігання, Відповідачем вказане Майно повернуто не було.

9 грудня 2020 року Позивачем було надіслано на адресу Відповідача письмову вимогу про відшкодування вартості неповернутого із відповідального зберігання Майна за Договором, скоригувавши вартість Майна у національній валюті за правилами, визначеними в п. 4.2.1. Договору, а також сплатити 30% вартості неповернутого Майна відповідно до п. 4.3. Договору, на протязі двох календарних днів з дати отримання даної вимоги. Відповідно до рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення, дану вимогу Відповідачем отримано 24 грудня 2020 року. Однак, Відповідачем вартість майна відшкодовано не було та Майно повернуто не було.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір відповідального зберігання.

Зокрема, відповідно до ст. 949 ЦК України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Відповідно до п. 4.1. Договору, Сторона, що постраждала від невиконання або неналежного виконання іншою Стороною зобов`язань за Договором, має право вимагати відшкодування завданих їй збитків.

Відповідно до п. 4.2. Договору, Зберігач несе відповідальність перед Поклажодавцем у випадку втрати, знищення та/або псування Майна, а також не повернення Майна на письмову вимогу Поклажодавця, а саме:

У випадку, якщо Зберігачем отримано письмову вимогу від Поклажодавця про повернення Майна із відповідального зберігання після закінчення строку зберігання чи достроково, однак таке майно Зберігачем не було повернуто Поклажодавцю протягом 2 (двох) календарних днів, як це передбачено цим Договором, Зберігач повинен відшкодувати Поклажодавцю вартість переданого на зберігання але не повернутого на письмову вимогу Майна. Вартість неповернутого Майна відшкодовується зберігачем протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Поклажодавця про відшкодування неповернутого із зберігання Майна.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: "Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом" (частина 1); "Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином" (частина 7).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підсумовуючи наведені правові положення, відповідно до умов Договору, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу вартість переданого на зберігання Майна, яке не було повернуто на письмову вимогу.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у сумі 529 420,00 грн. є обґрунтованими.

Щодо стягнення з відповідача штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до приписів ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 4.3. Договору, у разі порушення умов, передбачених пунктом 2.1.7 цього Договору, тобто після відмови протягом 2 (двох) днів з дати отримання відповідної вимоги Поклажодавця відвантажити визначену у Заяві кількість Майна, Зберігач сплачує 1% від вартості невідвантаженого Майна за кожний день прострочення такого відвантаження (але не більше 30% вартості Майна, вказаного у Заяві Поклажодавця) аж до моменту фактичного відвантаження необхідної кількості Майна.

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань нарахував суму штрафу в розмірі 158 826,00 грн.

Розрахунок штрафу судом перевірено та встановлено, що він здійснений відповідачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Александр А. Синенко" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоферт" () 688 246,00 грн., з яких 529 420,00грн. сума відшкодування вартості неповернутого із зберігання Майна, 158 826,00 грн. штраф за прострочення повернення Майна із зберігання та суму судових витрат в розмірі 10 323,70 грн.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання повного тексту рішення - 11.06.2021

Суддя В.П.Ярошенко