Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/436/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Сандаков О.В., ордер серія ОД № 610992 від 20.04.2021

від відповідача: Буяльська І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Борщинської Антоніни Павлівни

до Фізичної особи-підприємця Буяльської Інни Вікторівни

про стягнення 108 918,00 грн.

ФОП Борщинська А.П. звернулася до господарського суду з позовом до ФОП Буяльської І.В. про стягнення 108 918,00 грн, з яких 93 600,92 грн основного боргу, 8 302,42 грн інфляційних, 7 014,66 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку ФОП Буяльської І.В. умов укладеного між сторонами договору поставки №03-01/184 від 03.01.2020 в частині проведення оплати за поставлений ФОП Борщинська А.П. товар, в результаті чого утворилася заборгованість, яка є предметом спору.

Ухвалою суду від 27.04.2021 прийнято позовну заяву та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 31.05.2021.

Представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, письмового відзиву суду не надала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2020 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) був укладений договір поставки №03-01/184, відповідно до п. 1,1 якого позивач зобов`язується поставити та передавити у власність відповідача продукцію, визначену чинним договором, а відповідач в свою зобов`язується приймати поставлений товар та сплачувати постачальнику його вартість в порядку та на умовах визначених у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору сторони погодили, що будь-яка партія товару, яка була або буде поставлена постачальником покупцю в період строку дії даного договору поставлена постачальником на виконання цього договору та всі питання пов`язані із цим регулюються та встановлюються даним договором незалежно від того міститься чи ні у відповідній накладній посилання на цей договір.

У п. 2.1. вказаного договору сторони погодили, що товар за даним договором постачається партіями. Повне найменування, кількість та вартість товару, що входить до складу кожної партії зазначаються в підписаних сторонами видаткових (товарних) накладних.

Згідно п. 4.2 договору поставка товару здійснюється у відповідності із цінами зазначеними у відповідних видаткових (товарних) накладних на передачу товару.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що товар, який поставляється покупцю за даним договором, підлягає оплаті в розмірі йога вартості, що вказана в накладних на передачу товару покупцеві, протягом 31 календарного дня з моменту прийняття товару покупцем.

Відповідно до п. 9.1 цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін укладений строком до 31.12.2020 і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань за договором у повному обсязі.

На виконання умов договору позивач відпустив, а відповідач отримав товар на загальну суму 93 600,92 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними №НМОНО001759 від 29.01.2020 на суму 41 200,54 грн та №НМОНО002702 від 19.02.2020 на суму 52 400,38 грн.

Водночас, згідно з умовами п. 4.3. укладеного між сторонами договору поставки термін оплати партії товару, поставленої позивачем за видатковою накладною №НМОНО001759 від 29.01.2020 настав 29 лютого 2020 року (дата поставки 29 січня 2020 року + 31 календарний день = 29 лютого 2020 року), а за видатковою накладною №НМОНО002702 від 19.02.2020 настав 21 березня 2020 року (дата поставки 19 лютого 2020 року + 31 календарний день - 21 березня 2020 року)

Однак, в порушення умов договору відповідач за отриманий товар розрахунок не здійснила.

21.01.2021 між сторонами складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків №2 з якого вбачається, що станом на 21.01.2021 заборгованість відповідача перед позивачем за договором постачання №03-01/184 від 03.01.2020 становить 93 600,92 грн.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів сплати боргу суду не надала.

В судовому засіданні відповідач позов визнала в повному обсязі.

Ураховуючи викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача 93 600,92 грн заборгованості за отриманий товар є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивачем за несвоєчасну оплату товару нарахована відповідачу пеня у розмірі 7 014,66 грн (по видатковій накладній №НМОНО001759 від 29.01.2020 за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 у розмірі 3 219,45 грн та по видатковій накладній №НМОНО002702 від 19.02.2020 за період з 21.03.2020 по 20.09.2020 у розмірі 3 795,21 грн.)

Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень п. 5.2. договору, у разі порушення термінів оплати, визначених п. 4.3 договором товару покупець зобов`язується сплатити, зокрема, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахування пені, суд вважає правильним, обґрунтованим та таким що відповідає нормам законодавства.

Таким чином, вимога про стягнення пені у сумі 7 014,66 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 8 302,42 грн інфляційних (по видатковій накладній №НМОНО001759 від 29.01.2020 за період з 01.03.2020 по 31.03.2021 та по видатковій накладній №НМОНО002702 від 19.02.2020 за період з 01.04.2020 по 31.03.2021).

При цьому ч. 2 ст. 625 ЦКУ встановлено, що боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних вважає його арифметично правильним, а вимогу про стягнення з відповідача 8 302,42 грн інфляційних обґрунтованою.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Буяльської Інни Вікторівни ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Борщинської Антоніни Павлівни ( АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_2 ) - 93 600,92 грн заборгованості, 8 302,42 грн інфляційних, 7 014,66 грн пені, та 2 270,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.06.21

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 сторонам (рек)