ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Справа №914/1195/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий-суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Приватного акціонерного товариства «НАК «Надра України» «Західукргеологія» б/н від 09.12.2020 (вх.№01-05/3683/20 від 14.12.2020)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.12.2020 (суддя Морозюк А.Я., повний текст ухвали складено 08.12.2020)

у справі №914/1195/19

за заявою Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія», м.Львів

про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» (79000, м. Львів, пл. Міцкевича, буд. 8; )

за участю представників:

від апелянта: Манукян М.А. адвокат

від ГУ ДПС у Львівській області: Підгайний О.І. представник

від інших учасників: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.12.2020 у справі №914/1195/19 відмовлено в затвердженні плану санації Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2020 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Приватного акціонерного товариства «НАК «Надра України» «Західукрекологія» б/н від 09.12.2020 (вх.№01-05/3683/20 від 14.12.2020) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.12.2020 - залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.01.2021 (після усунення недоліків апеляційної скарги) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.12.2020у справі № 914/1195/19, призначено розгляд справи на 03.02.2021.

Розгляд справи відкладався ухвалами суду від 03.02.2021 та від 24.03.2021. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 розгляд справи відкладено на 26.05.2021.

В судовому засіданні 26.05.2021 представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги, просила оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою задоволити заяву ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Представник ГУ ДПС у Львівській області проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржену ухвалу залишити без змін.

Інші учасники апеляційного провадження явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Дочірнє підприємство Національна акціонерна компанія «Надра України» «Західукргеологія» звернулось до Господарського суду Львівської області із заявою про затвердження плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство на підставі статті 6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Заява про затвердження плану досудової санації ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» обґрунтована тим, що боржник знаходиться в скрутному фінансовому становищі, що може стати передумовою до банкрутства підприємства. Загальний розмір заборгованості боржника станом на 01.04.2019 становить 66 369 000,00 грн., крім того фінансові санкції становлять 4 116 136,00 грн., що підтверджується даними бухгалтерського обліку боржника на підставі документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності боржника, поданих у встановленому порядку до відповідних органів державної влади, та первинними документами. З метою оздоровлення фінансово-економічного стану та збереження трудового колективу і виходу підприємства з кризи, ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» прийнято рішення про необхідність введення досудової санації підприємства. На засіданні правління НАК «Надра України», яке відбулося 23.05.2019 було прийнято рішення щодо погодження ДП «Західукргеологія» проведення досудової санації, 18.06.2019 проведено засідання загальних зборів кредиторів боржника, на яких було прийнято рішення про надання згоди на проведення досудової санації.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.09.2019 (суддя Чорній Л.З.) задоволено заяву Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство. Затверджено план санації Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» до відкриття провадження у справі про банкрутство, схвалений рішенням загальних зборів кредиторів Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія», яке оформлено протоколом від 18.06.2019, терміном дії 12 місяців з дня затвердження судом відповідного плану санації. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія». Мораторій поширюється на вимоги кредиторів, що виникли до затвердження плану санації:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, юридична адреса: 77304, м. Калуш, вул. Біласа і Данилишина, 2), сума заборгованості 5 516 636,11 грн.;

- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, юридична адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10), сума заборгованості 13 300 409,00 грн.;

- Головне управління ДФС у Львівській області (, юридична адреса: 79000, м. Львів, вул. Стрийська, 35), сума заборгованості 12 379 906,00 грн.;

- Головне управління ДФС у Закарпатській області (код ЄПРПОУ 39393632, юридична адреса: 88000, м. Ужгород, вул. Волошина, 52), сума заборгованості 11 000,00 грн.;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Надрагідробурмаш» як оператор по договору простого товариства № 2-СД від 31.03.2016 р. (, юридична адреса: 82193, Львівська область, Дрогобицький район, с. Старий Кропивник, вул. Першотравнева, буд. 35А), сума заборгованості 800 000,00 грн.;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Західенергобуд» (, юридична адреса: 79015, Львівська область, м. Львів, вул. Героїв УПА, буд. 72), сума заборгованості 15 000,00 грн.;

- Приватне підприємство «ДЦ АРТ-САЛОН» (, юридична адреса: 25006, Кропивницька область, м. Кропивницький, вул. Острівська, буд. 2, корп. 2), сума заборгованості 26 000,00 грн.;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокирницький цеолітовий завод» (, юридична адреса: 89600, Закарпатська обл., м. Мукачево, вул. Мічуріна, буд. 1, кв. 15), сума заборгованості 12 000,00 грн.;

- Приватне підприємство «Алекс» (, юридична адреса: 81460, Львівська область, Самбірський район, село Стрілковичі), сума заборгованості 18 000,00 грн.;

- Приватне акціонерне товариство «Інтернафтогазбуд» (,юридична адреса: 01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 25/2), сума заборгованості 299 900,00 грн.;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» (, юридична адреса: 79053, Львівська область, м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 18), сума заборгованості 2 410 167,34 грн.

- ПАТ НАК «Надра України» (,юридичнаадреса: 03057, м. Київ, вул. Є. Мірошниченко, 10), сума заборгованості 38 858 000,00 грн.

Ухвалено, що з дня винесення ухвали про затвердження плану досудової санації, зокрема: встановлюється заборона на порушення справи про банкрутство боржника за його заявою або за заявою будь-кого з кредиторів, вимоги яких виникли до затвердження судом плану досудової санації, на строк, передбачений цим планом; умови плану досудової санації боржника стають обов`язковими для всіх кредиторів, вимоги яких виникли до затвердження судом плану досудової санації.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.09.2019 у справі №914/1195/19 залишено без змін. Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.07.2020 касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.09.2019 у справі №914/1195/19 скасовано, заяву Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» про затвердження плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство на підставі ст. 6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області в іншому складі суду.

Оскарженою ухвалою (суддя Морозюк А.Я.) відмовлено в затвердженні плану санації Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» до відкриття провадження у справі про банкрутство.

При постановленні оскарженої ухвали місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що умови плану санації не відповідають вимогам частин третьої, восьмої статті 6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та статей 2, 6, 8, 9, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що мало наслідком віднесення частини грошових вимог до боржника до такої категорії, внаслідок якої його вимоги можуть бути задоволені у черговості гіршій, ніж у ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство або частково списані, всупереч положенням спеціального законодавства. Окрім того, суд встановив, що умовами плану досудової санації передбачено відчуження майна боржника та його засновника, 100% акцій якого належить державі, однак, план санації до відкриття провадження справи про банкрутство не був погоджений уповноваженим органом управління державний майном відповідно до чинного на момент звернення до суду законодавства.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржена ухвала є незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси апелянта.

Так, скаржник вважає необґрунтованим посилання суду на неврахування апелянтом вимог ч.6 ст.5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині особливостей здійснення санації державних підприємств, оскільки ПрАТ «НАК «Надра України» хоч і створена органом державної влади, однак, є акціонерним товариством, майно якого належить йому на праві приватної власності, за виключенням майна, яке не увійшло до її статутного капіталу. Посилання на те, що засновником товариства є держава і статут ПрАТ «НАК «Надра України» затверджено засновником не підтверджує того факту, що Компанія є державним підприємством, а її майно державною власністю. Також і дочірнє підприємство ПрАТ «НАК «Надра України» - ДП «Західукргеологія» не є державним підприємством, його майно, передане до статутного капіталу та здобуте в результаті ведення господарської діяльності, кошти, отримані від ведення господарської діяльності не є державними. Враховуючи, що власником майна апелянта є юридична особа приватного права, погодження плану досудової санації ДП «Західукргеологія» здійснювалось Приватним акціонерним товариством «НАК «Надра України» згідно з положеннями ч.2 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що грошові вимоги податкового органу як органу стягнення єдиного внеску мають бути віднесені до тієї ж категорії вимог, що й інші вимоги щодо заборгованості по сплаті внесків на соціальне страхування до категорії кредиторів першої черги задоволення, апелянт стверджує, що відповідно до абз.3 ч.3 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» законодавцем надано право розподілити кредиторів на категорії в залежності від виду вимог до боржника та виключається можливість визначення категорій в залежності від осіб, які звертаються з вимогами того самого виду. При розподілі категорій кредиторів ДП «Західукргеологія» віднесло вимоги щодо сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування до другої категорії, врахувавши призначення вимог податкових органів, а також те, що боргові зобов`язання перед податковими органами виникли у 2016 році. Строк погашення вказаних вимог, передбачений у плані досудової санації червень 2020 року, як і для першої категорії кредиторів, до якої віднесено вимоги щодо відшкодування заборгованості по пільгових/наукових пенсіях працівникам підприємства.

Додатково апелянт звертає увагу, що в період виконання плану санації було повністю погашено заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, вчинялись усі можливі заходи для повного погашення існуючої кредиторської заборгованості, та зауважує, що невиконання плану санації в повному обсязі обумовлене прогалинами в нормах чинного законодавства, відсутністю судової практики, тривалістю процедури реалізації майна, необхідності значних затрат часу на стягнення дебіторської заборгованості в судовому порядку, а також запровадженням карантинних обмежень в березні 2020 року у зв`язку з пандемією COVID-19.

Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення, неправильно застосував норми матеріального права, а саме Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Положення про порядок проведення санації до відкриття провадження у справі про банкрутство, затвердженого Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №15.

Учасники апеляційного провадження правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались. Відповідно до ч.3ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, який набув чинності 21.10.2019, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Оскільки заяву ДП «Західукргеологія» про затвердження плану досудової санації подано на затвердження господарського суду 21.06.2019, а ухвалу про задоволення вказаної заяви постановлено Господарським судом Львівської області 11.09.2019, до спірних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно із абз.3 ч.8 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарський суд виносить ухвалу про відмову в затвердженні плану санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо: при схваленні плану санації були допущені порушення законодавства, що вплинули на результат голосування загальних зборів кредиторів; кредитор, який не брав участі в голосуванні або ж голосував проти схвалення плану санації, доведе, що в разі ліквідації боржника у порядку, визначеному цим Законом, його вимоги були б задоволені в розмірі, що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану санації; відсутнє письмове погодження плану санації усіма забезпеченими кредиторами; боржником були надані недостовірні дані щодо кредиторської заборгованості.

Відповідно до частини 5 ст.310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 09.02.2020 про направлення справи на новий розгляд до Господарського суду Львівської області в іншому складі суду вказав на те, що судами першої та апеляційної інстанції не було встановлено факту погодження органом управління боржника плану досудової санації; суди, дійшовши висновку про відповідність плану санації вимогам чинного законодавства не врахували те, що у плані досудової санації здійснено розподіл грошових вимог компетентного податкового органу з порушенням ч.3 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки вимоги по сплаті єдиного внеску включено до категорії податкових платежів, в той час як їх слід було включити до виду таких вимог як вимоги із зобов`язань соціального страхування, які боржником віднесено до категорії кредиторів першої черги задоволення; суди не врахували, що заборгованість зі сплати пені та штрафів по єдиному соціальному внеску прирівняна законодавцем до сплати недоїмки за цим внеском та має відноситись до тієї ж категорії задоволення вимог кредиторів по сплаті внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування, що і основний борг, натомість в плані санації віднесено штрафи та пеню по єдиному внеску до четвертої категорії кредиторів, чиї вимоги можуть бути списані в ході досудової санації; судами не встановлено, що план санації погоджувався уповноваженим органом управління державним майном з огляду на те, що за умовами плану санації передбачено відчуження майна боржника та його засновника, 100% акцій якого належить державі з дотримання процедури відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ініціювати процедуру санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство мають право боржник або кредитор.

Згідно положень ч.2 ст.6 вказаного Закону процедуру санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство може бути введено за наявності відповідної письмової згоди власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника; відповідної письмової згоди кредиторів, загальна сума вимог яких перевищує п`ятдесят відсотків кредиторської заборгованості боржника згідно з даними його бухгалтерського обліку; плану санації, який повинен бути письмово погоджений усіма забезпеченими кредиторами та схвалений загальними зборами кредиторів боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2019 ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» направлено лист до засновника - ПАТ НАК «Надра України» стосовно надання письмової згоди на проведення досудової санації ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» (том.1,а.с.129-130).

На засіданні правління Національної акціонерної компанії «Надра України», яке відбулося 23.05.2019 розглянуто лист ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» №01-790/01 від 15.05.2019 про надання згоди на проведення досудової санації підприємства.

Відповідно до Витягу з протоколу №16 засідання правління НАК «Надра України» від 23.05.2019 було вирішено надати згоду ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» на проведення досудової санації відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та зобов`язано боржника при складанні плану санації керуватись нормами чинного законодавства, що регламентує дане питання.

Колегія суддів бере до уваги доводи скаржника про те, що у ч.2 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено необхідність надання письмової згоди засновника на введення процедури санації і відсутня пряма вказівка щодо необхідності погодження складеного плану санації, натомість, план санації повинен бути погоджений усіма забезпеченими кредиторами.

В оскарженій ухвалі суд першої інстанції зазначив, що згода засновника боржника на введення процедури досудової санації була надана за певних умов складення плану санації, без погодження плану санації щодо конкретних умов та способів санації, однак, не ухвала не містить висновків про недотримання боржником передумов введення процедури санації, визначених у ч.2 ст. 6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Так, суд першої інстанції вірно встановив, що на підставі погодження засновника проведення досудової санації ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» письмово повідомлено кожного кредитора за даними бухгалтерського обліку боржника станом на 01.04.2019.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» загальні збори кредиторів скликаються боржником шляхом письмового повідомлення усіх кредиторів за даними бухгалтерського обліку боржника. Боржник повинен розмістити оголошення про проведення загальних зборів кредиторів на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України. Порядок проведення зборів кредиторів визначається Положенням про порядок проведення санації до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

30.05.2019 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України і на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України розміщене оголошення про проведення загальних зборів кредиторів боржника, призначених на 18.06.2019.

18.06.2019 відбулись загальні збори кредиторів ДП НАК «НадраУкраїни» «Західукргеологія».

Відповідно до протоколу засідання загальних зборів кредиторів ДП НАК «НадраУкраїни» «Західукргеологія» для участі в засіданні зареєструвались кредитори, яким належить 95,44 % голосів, що становить більше двох третин голосів, загальні збори кредиторів були повноважними відповідно до п. 4.3 «Положення про порядок проведення санації до порушення провадження у справі про банкрутство», затвердженого Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 15.

Відповідно до вказаного протоколу, за надання згоди кредиторів на проведення досудової санації боржника проголосувало 86,17% від загальної кількості голосів кредиторів, з яких 85,01%, які належать кредиторам з правом голосу, «проти» немає, «утримались» 9,27% від загальної кількості голосів кредиторів, які належать кредиторам з правом голосу; за схвалення плану досудової санації боржника проголосувало 85,01% від загальної кількості голосів, які належать кредиторам з правом голосу, «проти» немає, «утрималались» 10,43 %, з них 9,27 %, які належать кредиторам з правом голосу. Рішення прийняті більш як п`ятдесят відсотків голосів від всієї кредиторської заборгованості боржника згідно з даними його бухгалтерського обліку.

До протоколу засідання загальних зборів кредиторів ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» додані заяви кредиторів для голосування про надання згоди на проведення досудової санації боржника та схвалення досудової санації, а також документи, що засвідчують повноваження представників кредиторів.

Відповідно до абз.2-3 ч.3 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» умови плану санації щодо задоволення вимог кредиторів, які не брали участі в голосуванні або голосували проти схвалення плану санації боржника, повинні бути не гіршими, ніж умови задоволення вимог кредиторів, які голосували за схвалення плану санації. План санації може передбачити поділ кредиторів, які беруть участь у санації, на категорії залежно від виду вимог та наявності (відсутності) забезпечення вимог таких кредиторів. Умовами плану санації може встановлюватися різний порядок задоволення вимог для кредиторів різних категорій.

Законодавцем надано право розподілити кредиторів на категорії у залежності від виду вимог до боржника та виключається можливість визначення категорій в залежності від осіб, які звертаються з вимогами того самого виду.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з планом санації Дочірнього підприємства НАК «Надра України» «Західукргеологія» до відкриття провадження у справі про банкрутство, підписаного керівником боржника Штикало Д.І. та його головним бухгалтером Дроздяк О.І. (том.1,а.с.39-52), розділом 3 «Погашення кредиторської заборгованості» було передбачено розподіл кредиторів на 4 категорії (Додаток №6), а саме:

I - Вимоги з зобов`язань перед Пенсійним Фондом України щодо відшкодувань заборгованості пільгових/наукових пенсій та інше соціальне страхування (Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 13 300 409, 00 грн.; та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 5 515 636, 11 грн.);

II - Вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) (Головне управління Державної фіскальної служби України у Львівській області 8 263 770, 00 грн.; Головне управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області 11 127, 00 грн.);

ІІІ - Грошові зобов`язання перед суб`єктами господарювання, що виникли внаслідок невиконання договірних відносин (НАК «Надра України» 38 858 000,00 грн.; ТОВ «Нафтогазрембуд-1» 2 410 217,64 грн.; ТОВ «Надрагідробурмаш» 800 000, 00 грн.; ПрАТ «Інтернафтогазбуд» 299 900, 00 грн.; ТОВ «Західенергобуд» 15 000, 00 грн.; ПП «ДЦАРТ-САЛОН» 26 000, 00 грн.; ПП «Алекс» 18 000, 00 грн.; ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод» 12 000,00 грн.).

IV - Інші вимоги, а саме: штрафні санкції, пені, штрафи 4 116 136,00 грн. (ГУ ДФСУ) (том 1, а.с. 50-51).

Строк процедури досудової санації ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» згідно з планом санації становить 12 місяців з дати затвердження плану санації судом.

Загальний розмір кредиторської заборгованості ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» станом на 01.06.2019 р. становить 69 494 тис.грн. (Додаток №5-а).

Згідно із п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України №2628-VIII від 23.11.2018, чинній на час подання плану санації на затвердження суду), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок не входить до системи оподаткування, а відповідно до частини четвертої статті 8 вказаного Закону, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно абзацу 1 частини п`ятої статті 9 зазначеного Закону, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Частина дванадцята статті 9 Закону передбачає, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно з п.7 ч.1 ст. 13 вказаного Закону, органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску. Відповідно до ч.7 ст.25 Закону, сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.

Згідно із ч.16 ст.25 Закону, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

З наведених норм законодавства слід зробити висновок, що єдиний внесок не є за своєю правовою природою податковим платежем, а страховим, однак він має спеціально визначений орган стягнення компетентний податковий орган (статті 1, 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), а заборгованість зі сплати пені та штрафів по єдиному внеску прирівняна законодавцем до сплати недоїмки за цим внеском.

Як вірно встановлено судом першої інстанції з додатку до плану санації №5-а «Кредиторська заборгованість станом на 01.06.2019» (том.1,а.с.53), сума боргу по єдиному внеску (ЄСВ) становить 5 136 000 грн. боргу та 3 518 000 грн. штрафних санкцій, тобто переважна більшість із суми 8 263 770, 00 грн. основного боргу та суми 4 116 136,00 грн. штрафних санкцій перед ГУ ДФС у Львівській області складає заборгованість по єдиному внеску (ЄСВ).

У плані досудової санації вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а саме вимоги Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області в розмірі 8 263 770, 00 грн. та Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області в розмірі 11 127, 00 грн., віднесено до ІІ категорії кредиторів, а до IV категорії кредиторів віднесено, інші вимоги, а саме: штрафні санкції, пені, штрафи 4 116 136,00 грн. (ГУ ДФСУ) (том 1, а.с. 50-51).

У додатку №6 «Графік сплати кредиторської заборгованості» (том.1,а.с.55), передбачено розстрочення суми ЄСВ в розмірі 5 136 000 грн. на 12 місяців, та відтермінування до погашення заборгованості по трьох попередніх категоріях суми штрафних санкцій в розмірі 4 116 136,00 грн. (в яку входять і 3 518 000 грн. штрафних санкцій по ЄСВ). Окрім цього, планом санації передбачено подання клопотання про списання штрафних санкцій(пені,штрафи і т.д.) (том.1,а.с.51).

Грошові вимоги податкового органу, як органу стягнення єдиного внеску, мають бути віднесені до тієї категорії вимог, що й інші вимоги щодо заборгованості по сплаті внесків на соціальне страхування.

Відтак, у плані досудової санації здійснено розподіл грошових вимог компетентного податкового органу (Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області) з порушенням вимог частини третьої статті 6 Закону про банкрутство, оскільки вимоги по сплаті єдиного внеску включено до категорії податкових платежів, в той час як їх слід було включити до виду таких вимог, як вимоги із зобов`язань соціального страхування, які боржником віднесено до категорії кредиторів першої черги задоволення.

Доводи апелянта про те, що строк задоволення вимог як для першої так і для другої категорії кредиторів відповідно до графіку погашення встановлено до червня 2020 року колегія суддів не бере до уваги, оскільки заявником не було враховано, що умови досудової санації щодо можливості та процедури сплати єдиного внеску повинні відповідати приписам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» як спеціального закону на предмет можливості його розстрочення.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виключно цим законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску. Відповідно до ч.1.3 ст.1 Податкового Кодексу України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Окрім цього, частинами сьомою, п`ятнадцятою, шістнадцятою статті 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема, в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску; суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в тому ж порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску; строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Отже, заборгованість зі сплати пені та штрафів по єдиному внеску прирівняна законодавцем до сплати недоїмки за цим внеском, а тому вона має відноситись до тієї ж категорії задоволення вимог кредиторів по сплаті внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування, що й основний борг.

Розробивши умови плану санації про віднесення штрафу та пені по єдиному внеску до четвертої категорії кредиторів, чиї вимоги можуть бути списані в ході досудової санації, заявник зазначених норм права не врахував.

Матеріали справи не містять доказів голосування кредитора - ГУ ДФС у Львівській області за схвалення плану санації, відповідно до протоколу від 18.06.2019 (том.1,а.с.66-71), а саме Головне управління Державної фіскальної служби у львівській області, кількість голосів якого 6376, що становить 9,27% загальної кількості голосів, «утрималось».

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що умови плану санації не відповідають вимогам частин третьої, восьмої статті 6 Закону про банкрутство та статей 2, 6, 8, 9, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що мало наслідком віднесення частини грошових вимог до боржника до такої категорії, внаслідок якої його вимоги можуть бути задоволені у черговості гіршій, ніж у ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство або частково списані, всупереч положенням спеціального законодавства, відтак, наявні підстави для відмови в задоволенні заяви про затвердження плану санації, передбачені абз.5 ч.8 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника проте, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що за час дії плану санації на його виконання було сплачено усю заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, оскільки, станом на день подання плану санації на затвердження господарського суду така заборгованість існувала, і її сплата не впливає на існування недоліків в плані санації, що може бути затверджений судом лише в цілому.

За змістом ч.3 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», план санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство може містити умови, передбачені в частинах першій та другій статті 29 і частині четвертій статті 79 цього Закону. Тобто, такий план може містити умови щодо відстрочки чи розстрочки або прощення (списання) боргів чи їх частини.

Відповідно до п.3.5 «Положення про порядок проведення санації до порушення провадження у справі про банкрутство», затвердженого Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №15, план досудової санації може містити умови щодо відстрочення або розстрочення заборгованості на строк, що перевищує 12 місяців.

Однак, відповідно до Додатку №6 до Плану санації «Графік сплати кредиторської заборгованості»(том.1,а.с.55), по третій категорії кредиторів передбачено «відтермінування» (при цьому жодні конкретні строки не передбачені), а по четвертій категорії то стосовно неї зазначено «відтермінування до погашення заборгованості вище вказаних 3-ох категорій».

З наведеного вбачається, що строки погашення вимог кредиторів третьої категорії взагалі не визначені, а строки погашення вимог кредиторів четвертої категорії також не визначені, оскільки прив`язані до закінчення погашення вимог, зокрема, кредиторів третьої категорії.

Відтак, місцевий господарський суд також дійшов вірного висновку, що умови Плану санації не відповідають вимогам частин третьої, восьмої статті 6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки фактично відповідно до умов плану санації не передбачено задоволення вимог кредиторів третьої та четвертої категорій (відсутні строки погашення, що відповідно не створює у кредитора права вимоги такого погашення, і не може вважатися умовами кращими аніж в разі ліквідації боржника у порядку, визначеному цим Законом).

Тобто заявником не доведено, що при виконанні плану санації в частині вимог кредиторів третьої та четвертої категорій, вимоги цих кредиторів будуть задоволені в більшому обсязі, ніж у ліквідаційній процедурі.

Окрім цього, відповідно до абзацу другого частини першої статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» (у редакції, чинній на час розглядуваних правовідносин), державне акціонерне товариство, утворене у процесі перетворення державного підприємства, 100 відсотків акцій якого належать державі, не має права безоплатно передавати закріплене за ним майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом. Відчужувати майно, що належить до основних фондів, державне акціонерне товариство має право лише за попередньою згодою органу, який здійснює управління корпоративними правами держави, і лише на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом. Розпоряджатися в інший спосіб майном, що належить до основних фондів, державне акціонерне товариство має право лише у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Відповідно до частини вісімнадцятої статті 11 зазначеного Закону, мирові угоди, плани санації та переліки ліквідаційних мас та зміни і доповнення до них у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу погоджуються з суб`єктом управління об`єктами державної власності, Фондом державного майна України (стосовно господарської організації, яка перебуває у процесі приватизації).

Частиною шостою статті 5 Закону про банкрутство передбачено особливості здійснення санації державних підприємств до порушення справи про банкрутство, які полягають у тому, що умови та порядок проведення санації погоджуються із суб`єктом управління об`єктами державної власності у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ №640 від 22.05.2019 «Питання публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» затверджено Статут приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України», згідно з пунктами 16-17 якого вбачається, що засновником Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України, а акціонером Компанії є держава в особі Держгеонадр, якій повноваження з управління державними корпоративними правами Компанії передано згідно з постановою КМУ №912 «Деякі питання національної акціонерної компанії «Надра України» від 31.08.2011.

Судом встановлено, що до плану санації боржника включено переліки майна, яке є частково власністю дочірнього підприємства (боржника), а частково власністю НАК «Надра України» і для його реалізації в ході санації має отримуватися згода НАК «Надра України» та Державної служби геології та надр України.

Постановою КМУ №38 від 30.01.2013 затверджено «Порядок погодження умов і порядку проведення санації державних підприємств до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство за рахунок небюджетних джерел фінансування», згідно пункту 3 якого передбачено подання для погодження умов та порядку санації відповідного клопотання ініціатора проведення досудової санації боржника до уповноваженого органу управління державним майном подається з переліком певних документів, до яких включено також план санації, який відповідає вимогам частини третьої статті 6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та складений за типовою формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Відповідно до пункту 34 статті 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань здійснюють визначені законодавством повноваження під час провадження справ про банкрутство державних підприємств та господарських організацій з корпоративними правами держави, що перебувають у їх управлінні.

Абзацом 2 частини першої статті 11 цього Закону заборонено державному акціонерному товариству, утвореному у процесі перетворення державного підприємства, 100 відсотків акцій якого належать державі, безоплатно передавати закріплене за ним майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом. Відчужувати майно, що належить до основних фондів, державне акціонерне товариство має право лише за попередньою згодою органу, який здійснює управління корпоративними правами держави, і лише на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом. Розпоряджатися в інший спосіб майном, що належить до основних фондів, державне акціонерне товариство має право лише у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Також частиною вісімнадцятою статті 11 цього Закону(в редакції, чинній на час розглядуваних правовідносин) було передбачено, що мирові угоди, плани санації та переліки ліквідаційних мас та зміни і доповнення до них у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу погоджуються з суб`єктом управління об`єктами державної власності, Фондом державного майна України (стосовно господарської організації, яка перебуває у процесі приватизації).

Системний аналіз зазначених положень ЗУ «Про управління об`єктами державної власності», Постанови КМУ №38 від 30.01.2013 про затвердження Порядку погодження умов і порядку проведення санації державних підприємств до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство за рахунок небюджетних джерел фінансування та статуту приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» дозволяє зробити висновок про те, що уповноваженим органом управління державним майном щодо майна НАК «Надра України», переданого в користування його Дочірньому підприємству «Західукргеологія» є Державна служба геології та надр України (Держгеонадра), яка повинна була вирішувати питання про погодження плану досудової санації Дочірнього підприємства «Західукргеологія» НАК «Надра України», діючи як орган управління об`єктами державної власності, що належать до сфери її управління, відповідно до пункту 29 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Постановою КМУ №1174 від 30.12.2015.

Відповідно до п.5.2. статуту боржника, майно, набуте підприємством в результаті його господарської діяльності є власністю засновника, яким є НАК «Надра України». Відповідно до п.17 статуту засновника НАК «Надра України» акціонером компанії є держава в особі Держгеонадр, якій повноваження з управління державними корпоративними правами Компанії передано згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 № 912 «Деякі питання Національної акціонерної компанії «Надра України».

Матеріалами справи не підтверджено, що план санації Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» до відкриття провадження справи про банкрутство, до подання його до суду погоджувався уповноваженим органом управління державним майном відповідно до чинного на момент його подання до суду законодавства та з огляду на те, що умовами плану санації передбачено відчуження майна боржника та його засновника, 100% акцій якого належить державі з дотриманням процедури відповідно до зазначених нормативних актів.

Колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про те, що, ані боржник, а ні його засновник не є державними підприємствами, а закріплене за ними мано належить їм на праві приватної власності, не спростовують того факту, що 100 відсотків акцій Національної акціонерної компанії «Надра України» належать державі, що зумовлює регулювання питань відчуження належного їм майна із застосуванням Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та інших перелічених нормативно-правових актів, на що також вказав Верховний Суд у постанові від 09.07.2020 у цій справі.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, належним чином виконавши усі обов`язкові вказівки постанови Верховного суду від 09.07.2020, правомірно відмовив у задоволенні заяви про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство.

При цьому апеляційний суд звертає увагу скаржника на положення ч.8 ст.6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до якого винесення ухвали про відмову у затвердженні плану санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство не є перешкодою для повторного схвалення такого плану санації загальними зборами кредиторів відповідно до вимог чинного законодавства та звернення боржника до суду із заявою про його затвердження.

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.12.2020 у справі №914/1195/19 слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Дочірнього підприємства Приватного акціонерного товариства «НАК «Надра України» «Західукргеологія» б/н від 09.12.2020 (вх.№01-05/3683/20 від 14.12.2020) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.12.2020 у справі №914/1195/19 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 07.06.2021.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.