ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 Справа № 917/504/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Акулової Світлани Анатоліївни

до Приватного акціонерного товариства Кременчуцька виробничо-торговельна фірма "Кремтекс"

про стягнення 168 563,89 грн

представники сторін не з`явилися

встановив:

Фізична особа-підприємець Акулова Світлана Анатоліївна звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Кременчуцька виробничо-торговельна фірма "Кремтекс" про стягнення 168 563,89 грн згідно договору підряду № 38 від 01.09.2016, у тому числі: 93632,00 грн основного боргу за виконані роботи, 69 794,00 грн пені, 3159,61 грн інфляційних, 1978,28 грн - 3% річних.

Позивач також заявила до відшкодування 2528,45 грн витрат на сплату судового збору та 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за роботи з виготовлення швейних виробів.

Ухвалою від 09.04.2021 суд встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи. Зокрема було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов (а.с.46).

Ухвала від 09.04.2021 була вручена відповідачу 15.04.2021, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.47, 52). Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов є 30.04.2021

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно зі ст.113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом.

Згідно із ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2021 цей позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.42).

Ухвалою від 09.04.2021 суд відкрив провадження у справі № 917/504/21, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.46).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 09.04.2021, надіслана позивачу на адресу АДРЕСА_1 , повернулася до суду з відміткою поштового відділення інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с.49-50).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець Акулова Світлана Анатоліївна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12,45).

Відповідно до п.4 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

На сайті Судової влади України було опубліковано відповідне оголошення від 03.06.2021 про розгляд цієї справи.

Сам лише факт неотримання стороною кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведе зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Згідно із ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, суд вчинив всі можливі дії для належного та своєчасного повідомлення позивача про розгляд даної справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч.5 ст.252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Фізичною особою-підприємцем Акуловою Світланою Анатоліївною (далі - позивач) та Приватним акціонерним товариством Кременчуцька виробничо-торговельна фірма "Кремтекс" (далі - відповідач) було укладено договір підряду № 38 від 01.09.2016 (далі - Договір; а.с.23-24).

Згідно з п. 1.1. Договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати відповідно до умов цього Договору на власний ризик роботу з виготовлення швейних виробів з матеріалів замовника.

Згідно з п.1.2. Договору замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її.

Згідно з п.3.1. Договору продукція вважається зданою виконавцем та прийнятою замовником по акту приймання-передачі по кількості, згідно додатку до договору та належного рівня якості, про що засвідчує підпис начальника ВТК фірми замовника в акті прийому-передачі.

Порядок та умови перевірки якості швейних виробів здійснюються згідно п. 8.2 договору.

Відповідно до п.4.1. Договору вартість послуг по виготовленню замовлень оплачується у відповідності з діючими розцінками та узгоджуються між замовником і виконавцем на кожну модель окремо, про що вказується у Додатку до договору.

В Додатковій угоді № 2 від 31.12.2019 строк дії договору встановлено до 31.12.2021 (а.с.25).

В додатку від 05.06.2020 до Договору сторони узгодили виконання замовлення по такій ціні: виготовлення суконь № моделі 98042 замовлення 2435 у кількості 540 шт., вартість одиниці продукції - 141 грн. без ПДВ, загальна вартість виготовлення - 76 140,00 грн без ПДВ (а.с.26).

В додатку від 11.12.2020 до Договору сторони узгодили виконання замовлення по такій ціні: виготовлення суконь № моделі 1 у кількості 400 шт. загальною вартістю виготовлення 80 000,00 грн, виготовлення суконь № моделі 1 у кількості 575 шт. загальною вартістю виготовлення 103 500,00 грн, розкрій спідниці № 1 у кількості 400 шт., загальною вартістю виготовлення 4000,00 грн (а.с.27). Загальна вартість виготовлення за цим додатком становить 187 500,00 грн без ПДВ.

Згідно з п.4.2 Договору розрахунки за послуги здійснюються в грошовій формі платіжними дорученнями не пізніше 25 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Згідно з п.4.3. Договору у разі несплати за виконання замовлень у визначені терміни замовник несе відповідальність та сплачує пеню у розмірі 0,3% від вартості послуг по виготовленню швейних виробів за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов Договору позивач виконала роботи з виготовлення швейних виробів на загальну суму 263640,00 грн Це підтверджується актом на виконання робіт (надання послуг) від 05.06.2020 на суму 76140,00 грн, актом на виконання робіт (надання послуг) від 11.12.2020 на суму 187 500,00 грн (а.с.28-29). Ці акти підписані відповідачем без зауважень з відміткою про те, що послуги надані у повному обсязі.

Відповідач за виконані роботи розрахувався частково, сплативши 170 000,00 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку позивача від 12.01.2021 та від 18.01.2021 (а.с.31-32).

В порушення умов Договору відповідач не сплатив позивачу 93 632,00 грн вартості виконаних робіт.

В двостороннє підписаному акті звірки розрахунків від 01.03.2021 сторони підтвердили суму боргу в розмірі 93 632,00 грн (а.с.30).

Позивач зазначає, що відповідач вказаний борг не заплатив, це стало підставою для звернення з даним позовом.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

В статті 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В порушення договірних зобов`язань відповідач не сплатив 93632,00 грн основного боргу за виконані роботи.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 93632,00 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п.4.3. Договору у разі несплати за виконання замовлень у визначені терміни замовник сплачує пеню у розмірі 0,3% від вартості послуг по виготовленню швейних виробів за кожен день прострочення платежу.

Позивач, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань з оплати робіт, заявив вимоги про стягнення 69794,00 пені, нарахованої за період 01.07.2020 - 01.01.2021 за актом № 5/2020 від 05.06.2020 та за період 06.01.2021 - 01.04.2021 за актом № 6/2020 від 11.12.2020 згідно з п.4.3. Договору (а.с.33, 36).

Проте, при визначенні розміру пені позивач не врахував положення діючого законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" із змінами та доповненнями, пеня обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом враховуються правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-114гс11, у постанові Верховного Суду України від 7 листопада 2011 р. у справі № 3-121гс11, про те, що за змістом Закону від 22 листопада 1996 р. № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначений у договорі розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України, сума пені, що підлягає стягненню становить 7707,83 грн. Позовні вимоги в цій частині задовольняються судом.

В іншій частині вимоги про стягнення пені судом відхиляються як безпідставні.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував 1978,28 грн - 3% річних за період з 01.07.2020 по 18.01.2021 за актом № 5/2020 від 05.06.2020 та за період з 06.01.2021 по 01.04.2021 за актом № 6/2020 від 11.12.2020 (а.с.35, 38) та 3159,61 грн інфляційних за період липень 2020 р. - грудень 2020 р. 2021 за актом № 5/2020 від 05.06.2020 та за період лютий 2021 р. за актом № 6/2020 від 11.12.2020 (а.с.34, 37).

При перевірці правильності нарахування річних судом встановлено, що сума 3% річних становить 1974,62 грн (розрахунок суду залучено до справи). В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими. Вимоги про стягнення 3,66 грн 3% річних слід відхилити, як безпідставні.

Суд, провівши перевірку правильності нарахування інфляційних, встановив, заявлена до стягнення сума не перевищує розрахункову. Отже, позовні вимоги про стягнення 3159,61 грн інфляційних задовольняються судом.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі, до яких включає витрати на оплату судового збору у сумі 2528,45 грн та 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 2528,45 грн судового збору за квитанцією №02-9921208/С від 02.04.2021 (а.с.10). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 05.04.2021 (а.с.43).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1592 грн 64 коп.

Суд зазначає, що на момент ухвалення рішення в справі відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу між сторонами витрат на правничу допомогу (орієнтовний розмір яких за позовною заявою становить 12 000 грн), оскільки позивачем не заявлений фактичний розмір витрат на правничу допомогу, понесених в ході вирішення даної справи; в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження фактичного розміру таких витрат (обґрунтований та документально підтверджений розрахунок витрат на правову допомогу до суду не подано).

З огляду на викладене, на дату прийняття рішення відсутні підстави для покладення вказаних витрат не відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Кременчуцька виробничо-торговельна фірма "Кремтекс" (вул. 29 Вересня, буд. 11/19, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 00309699) на користь Фізичної особи-підприємця Акулової Світлани Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 93632 грн 00 коп. - основного боргу, 7707 грн 83коп. - пені, 1974 грн 62 коп. - 3% річних, 3159 грн 61 коп. - інфляційних, 1597 грн 10 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору,

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 09.06.2021.

Суддя Т. М. Безрук