ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

09 червня 2021 рокуСправа № 912/1724/21

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Вавренюк Л.С., розглянувши матеріали за заявою

Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9,

про забезпечення позову

Встановив: до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - АТ "Райффайзен Банк Аваль") до ОСОБА_1 про наступне:

- стягнути з відповідача кредитну заборгованість у сумі 122 009,65 грн, з яких: 120 000,00 грн - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 2 009,65 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом, з покладенням на відповідача судових витрат.

Разом з позовною заявою, 07.06.2021 до Господарського суду Кіровоградської області надійшла заява Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить:

- накласти арешт на нерухоме майно, яке належить позичальнику - ОСОБА_1 (РНКПП НОМЕР_1 ), а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заявником до заяви додано платіжне доручення №12454 від 26.05.2021, що підтверджує сплату судового збору, у встановлених порядку та розмірі.

Заявником повідомлено про недоцільність застосування заходів зустрічного забезпечення, з мотивів, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлювальної шкоди відповідачу.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову у даній справі АТ "Райффайзен Банк Аваль") зазначає наступне.

08.10.2019 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та фізичною особою-підприємцем Гавазою Ольгою Петрівною укладено заяву про надання кредиту "Кредитна картка для підприємців" №011/51016/676439 (далі - Кредитний договір).

Кредитний договір був укладений у відповідності до Договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Угоди №СМDРЕ-707400 від 07.10.2019) та на підставі заяви на відкриття карткового рахунку та отримання кредиту в рамках продукту "Кредитна карта для підприємців" (для фізичних осіб-підприємців) до Договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Угоди №СМDРЕ-707400 від 07.10.2019).

Банк виконав свої зобов`язання, встановивши для Позичальника кредитний ліміт, яким остання користувалася, однак припустилася невиконання своїх зобов`язань, про що свідчить банківська виписка.

Всупереч вимогам Кредитного договору Позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 08.02.2021 заборгованість останньої перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" за Кредитним договором становить 122 009, 65 грн.

Зважаючи на те, що Кредит не забезпечується іпотекою, умови Кредитного договору щодо погашення заборгованості Позичальником не виконуються, АТ "Райффайзен Банк Аваль" має захистити своє порушене право, з метою забезпечення фактичного виконання рішення суду.

Як зазначає заявник, з огляду на те, що заявлені позовні вимоги мають значний розмір, спричиняють матеріальні збитки АТ "Райффайзен Банк Аваль", а також, враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, здійснення відповідачем дій для утруднення виконання рішення - заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно є адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів Банку як позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Заявник вказує, що у нього є достатні підстави вважати, що основною метою відповідача щодо невиконання рішення суду є приховування майна. Зважаючи на те, що з моменту виникнення проблемної заборгованості, відповідач не здійснив жодних дій для її погашення в добровільному порядку, зважаючи на наявність активів, за рахунок яких можливо погасити заборгованість в повному обсязі.

При розгляді заяви АТ "Райффайзен Банк Аваль" про забезпечення позову господарський суд враховує наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal у. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

У відповідності із ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Пунктами 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" N16 від 26.12.2011 роз`яснено про те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову шляхом подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні рішення у випадку задоволення позову.

Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії подальшого виконання судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Доводи заявника про намір відповідача відчужити належну останньому на праві власності квартиру заява не містить.

Більш того, предметом позову, про забезпечення якого просить позивач, є стягнення з відповідача заборгованості в сумі 122 009,65 грн, а не витребування майна, саме на яке заявник просить накласти арешт. Накладення арешту на нерухоме майно не стосується предмету спору у даній справі.

Окрім того, заявником не подано належних та допустимих доказів про перелік банківських рахунків відповідача та знаходження або відсутність на них грошових коштів, з огляду на те, що згідно сформованого судом безкоштовного запиту з ЄДРПОУ, розміщеного на сайті Мігюста України від 09.06.2021 відповідач зареєстрований як суб"єкт підприємницької діяльності 17.05.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Заявник зазначає, що відповідач не здійснює погашення заборгованості в добровільному порядку, зважаючи на наявність активів, за рахунок яких можливо погасити заборгованість в повному обсязі та вважає, що відповідач з метою не виконання рішення суду приховує майно.

У заяві заявник лише припускає, що нерухоме майно, яке є у власності відповідача, останній приховує з метою невиконання договірних зобов`язань.

Саме лише посилання в заяві на потенційну загрозу у позивача в ускладненні відновлення порушених прав без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, а є лише власними припущеннями заявника.

Проте, жодних доказів, які б підтверджували таке припущення, а також належних і допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання чи призвести до невиконання рішення суду, заявник до заяви не подає та не надано на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Саме по собі посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази не може бути підставою для задоволення заяви та забезпечення позову.

Отже, посилання заявника на наявність заборгованості відповідача перед ним, а також, що відповідач неналежно виконує свої кредитні зобов`язання, та взагалі припинила вносити щомісячні платежі по кредиту, наявність нерухомого майна у відповідача, не є тими обставинами, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, оскільки є лише припущеннями, не підтвердженими належними доказами.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі N 922/2673/18 та від 02.04.2019 у справі N 918/702/18.

Суд зауважує повторно, що накладення арешту на нерухоме майно не стосується предмету спору у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, ймовірності ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав та інтересів позивача, в разі невжиття таких заходів, господарський суд дійшов висновку, що заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову 0,може призвести до утруднення або до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову, з огляду на що відсутні правові підстави для задоволення заяви та вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136-137, 140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 26.05.2021 (вх. №1724/2021 від 07.06.2021) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судом.

Ухвалу може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її підписання до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.uа.

Копію ухвали направити:

Акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" за адресою: 73003, м. Херсон, вул. Ушакова, буд. 53

та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суддя Л.С. Вавренюк