СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2021 р. Справа № 905/179/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Ільїн О.В. , суддя Шутенко І.А.

за участі секретаря судового засідання Мальченко О.О.

за участю представників сторін:

позивача Єрьомичева А.В.

відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу АТ Українська залізниця особі регіональної філії Донецька залізниця АТ "Українська залізниця" (вх. №1354Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 29.03.2021 у справі № 905/179/21, повний текст якого складено та підписано 02.04.2021 суддею Боковою Ю.В. у приміщенні господарського суду Донецької області

за позовом АТ Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Єжи Ґеройця, будинок 5; ) особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; )

до ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, ВУЛИЦЯ ЛЕВЧЕНКА, будинок 1; )

про стягнення 77 467,20 грн., з яких: плата за користування вагонами в розмірі 3 812,20 грн., збір за зберігання вантажу в розмірі 56 416,44 грн., плата за охорону вантажу в розмірі 17 238,36 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство Українська залізниця особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення 77 467,20 грн., з яких: плата за користування вагонами в розмірі 3 812,20 грн., збір за зберігання вантажу в розмірі 56 416,44 грн., плата за охорону вантажу в розмірі 17 238,36 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов п.6 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017, а саме затримку вагонів на коліях ст. Маріуполь-Сортувальний, що стало підставою для нарахування позивачем плати за користування вагонами в розмірі 3812,40 грн., збору за зберігання вантажу в розмірі 56 416,44 грн., плати за охорону вантажу в розмірі 17 238,36 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.03.2021 у справі № 905/179/21 позовні вимоги акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця до приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення 77 467,20 грн., з яких: плата за користування вагонами в розмірі 3 812,20 грн., збір за зберігання вантажу в розмірі 56 416,44 грн., плата за охорону вантажу в розмірі 17 238,36 грн. задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, ВУЛИЦЯ ЛЕВЧЕНКА, будинок 1; ) на користь акціонерного товариства Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Єжи Ґеройця, будинок 5; ) особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; ) плату за користування вагонами в розмірі 3811,86 грн., збір за охорону вантажу в розмірі 17 238,36 грн., судовий збір в сумі 616,83 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

АТ Українська залізниця особі регіональної філії Донецька залізниця АТ "Українська залізниця" із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в стягненні плати за користування вагонами в розмірі 0,34 грн, збору за зберігання вантажу в розмірі 56 416,44 грн та розподілу судових витрат та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" плату за користування вагонами в розмірі 0,34 грн. та збір за зберігання вантажу в розмірі 56 416,44 грн. Здійснити перерозподіл судових витрат за результатом розгляду апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано під час постановлення оскаржуваного рішення, що мало місце затримання вантажу і помилково застосовано термін безкоштовного зберігання до всього періоду затримки вантажу, що є неправильним, на думку апелянта, застосуванням норм матеріального права, а саме Статуту Залізниць України та Правил перевезення вантажів.

Також, на думку апелянта, судом першої інстанції помилково відмовлено у стягненні плати за користування вагонами в сумі 0,34 грн., оскільки вважає, що ця помилка є математичною та здійсненою без врахуванням приписів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 317 від 26.03.2009 щодо порядку округлення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2021 у справі № 905/179/21, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 01.06.2021.

14.05.2021 від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

31.05.2021 від представника позивача надійшли заперечення на відзив, в яких останній підтримував вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2018 між публічним акціонерним товариством Українська залізниця (нині акціонерне товариство Українська залізниця) (далі перевізник) та приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (далі - замовник) був укладений договір надання послуг № №00039/ЦТА-2018 (далі - договір-1), предметом якого, згідно з пунктом 1.1. договору-1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3. договору 1).

Замовник, зобов`язався, зокрема, оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.п.2.1.6., 2.1.7. договору 1).

Перевізник зобов`язався, зокрема, приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС МЕСПЛАН, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору; складати документи передбачені пунктом 1.3. договору щодо нарахування сум платежів (п.п.2.3.2., 2.3.5. договору 1).

Відповідно до п.3.1. договору-1 розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Розрахунки за договором здійснюються через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень ПАТ Укрзалізниця (п.4.1. договору 1).

Сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України (п.5.1. договору 1).

Відповідно до п.12.1 договору-1, він вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС Месплан або АС Клієнт УЗ або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із Сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої Сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.

В матеріалах справи відсутні докази припинення договору-1, жодних із сторін не посилається на закінчення строку дії договору або його припинення з інших підстав, тому колегія суддів вважає, що строк дії договору-1 був продовжений.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Також 28.02.2017 між публічним акціонерним товариством Українська залізниця (далі - залізниця) та приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (далі - власник колії) був укладений договір № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії Донецька залізниця (далі договір-2).

Відповідно до п.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Згідно п. 3 договору-2 рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці. Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т. ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна, встановлюється робітниками залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф. ВУ-15 (п.5 договору-2 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 до договору № 1/28 від 28.02.2017).

Згідно з пунктом 6 договору-2 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 до договору № 1/28 від 28.02.2017) кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється: в маршрутах з доменним коксом, окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження - в кількості, що прибуває на станцію; в поїздах з різними вантажами - не більше 228 осей; в маршрутах, що прибувають на станцію Рудна - не більше 220 осей.

Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 3-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин, після закінчення передавальних операцій.

Відповідно до пункту 10 договору-2 на під`їзній колії встановлюється загальний (єдиний) термін знаходження вагонів - 29,2 годин.

Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 (пп. б);

- інші збори і плати згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1 (пп. в).

Збори і плати вносяться залізниці згідно чинного законодавства.

Згідно з пунктом 15 договору-2 (в редакції додаткової угоди 17.07.2018), при переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника Залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ.

Строк дії договору про експлуатацію колії погоджений до 31.12.2020 включно (п.19 договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019).

За приписами пункту 15.27 Правил технічної експлуатації (ПТЕ) залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №411 від 20.12.1996, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України за №50/1854 від 05.02.1997 (з подальшими змінами і доповненнями): Забороняється ставити в поїзди: вагони несправні, що загрожують безпеці руху та стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться.

Відповідно до пункту 10.3 ПТЕ залізниць України: Забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, включаючи спеціальний рухомий склад, з тріщиною в будь-якій частині осі колісної пари чи тріщиною в ободі, диску і ступиці колеса, за наявності гострокінцевого накату на ділянці сполучення підрізаної частини гребеня колісної пари з його вершиною, а також при таких зношеннях і пошкодженнях колісних пар, які порушують нормальну взаємодію колії та рухомого складу.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2020 о 04 год. 10 хв. на станцію Маріуполь-Сортувальний на адресу відповідача зі станції Волноваха прибув потяг № 9525, до складу якого входило 57 вагонів, з яких: 8 вагонів з вантажем металевий лом, 34 вагонів з вантажем вугілля, 15 вагонів вантаж руда. Із загальної кількості вагонів входило 12 вагонів філії Центру транспортної логістики АТ Укрзалізниця та 45 власних вагонів.

Факт подачі позивачем спірних вагонів потягу № 9525 на 3 колію станції Маріуполь-Сортувальний о 04.10 підтверджений пам`яткою № 2173 про подавання вагонів.

Згідно пам`ятки передача 57 вагонів відбулась без зауважень щодо їх технічного стану.

Фактично вагони були вивезені відповідачем 29.07.2020 о 16 год. 15 хв., що підтверджується актами про затримку вагонів та загальної форми № 1-62 від 28.07.2020 та № 6-313 від 31.07.2020.

Відповідно до п.6 договору №1/28 ( в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці, впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, тобто відповідач повинен був забрати спірні вагони з 3 колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Згідно акту про затримку вагонів № 1-62 від 28.07.2020, що складений у присутності агента комерційного станції та прийомоздавальника, потяг у кількості 56 вагонів прибраний з 3 колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний 29.07.2020 о 16-15 год.

Таким чином, оскільки приймально-здавальні операції вагонів були здійснені 28.07.2020 у період з 04 год. 10 хв. до 07 год. 26 хв, то відповідач повинен був забрати спірні вагони в період з 08 год. 10 хв. 28.07.2020 до 11 год. 26 хв. 28.07.2020.

Фактично, час простою вагонів потягу, на станції Маріуполь-Сортувальний, тривав до 29.07.2020 до 16 год 15 хв., про що залізницею, 31.07.2020, у присутності НТК Ільїної Є.А., та комерційного агента Ставрієнко Г.А. станції Маріуполь-Сортувальний був складений акт загальної форми №6-313.

Відомість плати за користування 57 вагонами та накопичувальна картка №03080777, були пред`явлені ПрАТ ММК ім. Ілліча для підписання і оплати. Представник ПрАТ ММК ім. Ілліча відомість і накопичувальні картки підписав із зауваженнями такого змісту: сума 61 379,00 грн. відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку.

Загальний час простою 57 вагонів потягу (12 вагонів власності філії ЦТЛ АТ Укрзалізниця, 45 власних вагонів) за період з 11 год.26 хв. 29.07.2020 до 16 год 15 хв. 30.07.2020 склав 28 год. 49 хв.

Претензією від 11.11.2020 залізниця звернулась до приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча з вимогою сплатити кошти у розмірі 77 467,20 грн., в тому числі плата за користування вагонами, збір за зберігання та охорону вантажу.

Листом №94/861 від 27.11.2020 відповідач відхилив вимоги претензії, з посиланням на те, що несвоєчасне звільнення колій станції Маріуполь-Сортувальний сталося з причин, що не залежали від ПрАТ ММК ім. Ілліча.

Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір перевезення (стаття 908 ЦК України). Загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Водночас, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, правилами, що видаються відповідно до них (частина 2 статті 908 ЦК України).

Положеннями частини 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, пунктом 8 Закону України Про залізничний транспорт визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Отже, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.

Пунктом 119 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.

Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції), в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України №113 від 25.02.1999, пунктами 3, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України №864/5085 від 24.11.2000).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Абзацом 2 пункту 64 Статуту залізниць визначено, що для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Пунктом 46 Статуту залізниць передбачено, що на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Мінтранспорту України №644 від 21.11.2000.

Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона), засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Отже, обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника), у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу, з місця загального користування, в межах терміну безоплатного користування (пункт 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (пункт 8 Правил зберігання вантажів).

У розумінні пункту 46 Статуту залізниць терміни безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці та безоплатного користування місцем загального користування на залізниці охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Перевіривши визначені залізницею вихідні дані, колегією суддів встановлено, що позивачем, в акті загальної форми №6-313 вірно визначений час початку простою, відповідно до п.6 договору вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій. Відповідно загальний час простою також визначений правильно.

Колегією суддів як і судом першої інстанції відхиляються доводи відповідача стосовно наявності вини залізниці у перевищенні строку користування вагонами з наступних підстав.

Відповідно до ч. б ст. 121 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача.

За приписами ч. б п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 (в редакції чинній у спірний період) вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.

Колегією суддів досліджено договір №1/28 від 28.02.2017 та встановлено, що він не містить умов максимальної переробної спроможності фронтів навантаження (вивантаження) та будь-яких обмежень щодо мінімальної або максимальної кількості вагонів, що мають забиратися на під`їзну колію відповідача.

Отже відповідач не довів, що або договором-2, або актом, або законом встановлено обмежень щодо мінімальної або максимальної кількості вагонів, що мають забиратися на під`їзну колію станції Маріуполь-Сортувальний.

Окрім цього, як слідує з вищевказаних норм, звільнення від плати можливе за умови, якщо вагони подані локомотивом залізниці. Проте, як зазначає позивач та не спростовує відповідач, поїзд № 9525 не подавався локомотивом залізниці на фронти навантаження (вивантаження), а знаходились на передавальних коліях ст. Маріуполь-Сортувальний.

За таких обставин, відповідачем не доведено наявність вини залізниці у несвоєчасному звільненні колій станції призначення Маріуполь-Сортувальний.

З посиланням на пункт 15 розділ 6 частини 1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999 за час простою позивачем, відповідачу нарахована плата за користування вагонами, яка внесена до відомості №31079116р плати за користування вагонами на підставі пам`ятки про подання вагонів (ф. ГУ-45) №2173 у розмірі 3177,00 грн. за 45 вагонів.

Відповідно до відомості плати (ф.ГУ-46) №31079116р розмір плати за користування вагонами, що нарахований відповідачу складає 3177,00 грн. без ПДВ, з ПДВ 3812,40 грн. за 45 вагона.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок плати за користування вагонами колегія суддів встановила, що він відповідає вимогам чинного законодавства, проте за розрахунком колегії суддів його розмір складає 3176,55 грн. (без ПДВ), з урахуванням ПДВ 3811,86 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення плат за користування вагонами, а саме в сумі 3811,86 грн.

Щодо заявленого розміру збору за зберігання вантажу.

За приписами п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства Транспорту України №644 від 21.11.2000, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України №866/5087 від 24.11.2000, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження.

Відповідно до пункту 8 розділ 7 частини 1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Міністерства Транспорту України №644 від 21.11.2000, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України №866/5087 від 24.11.2000 та п. 2.1 глава 2 Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування розділу 3 Збори за роботи та послуги пов`язані з перевезенням вантажів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009 (далі - збірник), за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції), залізницею Приватному акціонерному товариству Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча був нарахований збір за зберігання вантажів за період знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції Маріуполь-Сортувальний) в сумі 30 127,20 грн. (з ПДВ), (без ПДВ сума становить 25106,00 грн).

За приписами п. 2.1 глави 2 Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування розділу ІІІ Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів збірника, після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тонн. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Нарахування збору за зберігання вантажів позивачем здійснено з дотриманням чинного законодавства, оскільки відповідно до пункту 46 Статуту безкоштовний термін зберігання вантажів, з моменту закінчення безоплатного часу до моменту забирання вагонів відповідач мав оплачувати залізниці збір за кожну добу у розміні 4,00 грн.

Позивачем нараховано відповідачу збір за зберігання вантажів в усіх вагонах у загальній сумі 56 416,44 грн. з ПДВ (47 013,70 без ПДВ).

Нарахована сума внесена до накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) №03080777.

Перевіривши нарахований позивачем збір за зберігання вантажу, колегія суддів відмовляє у задоволенні вимоги в цій частині.

Частина 2 статті 46 Статуту передбачає, що вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Як встановлено колегії суддів, потяг № 9525 прибув 28.07.2020 о 04:10 год. та був забраний з колій загального користування 29.07.2020 о 16:15. Згідно з розділом 7 ППВ безоплатна доба зберігання починає обчислюватися з 24-ої години 28.07.2020 та закінчується о 24-ій годині 29.07.2020, отже в даному випадку нарахування збору за зберігання за встановленими чинним законодавством тарифами можливе з 00:00 годин 30.07.2020.

Виходячи з викладеного колегія суддів дійшла висновку, що відповідач звільнив колії у період безоплатного зберігання, а тому підстави для нарахування збору за зберігання вантажу відсутні, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення збору за зберігання вантажу у розмірі 56 416,44 грн.

Щодо заявленого розміру збору за охорону вантажу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 12 Закону України Про залізничний транспорт охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ Укрзалізниця.

Пунктом 31.5 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009 передбачено, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата, згідно з табл. 4 п. 27 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000.

Під час розгляду даної справи ані позивач, ані відповідач не заперечували щодо того, що вантаж, адресований ПрАТ ММК ім. Ілліча, який знаходився у вагонах №№56113921, 56151152, 60378924, 60370632, 68735273, 67709154, 55957575 та 66240102, включено до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України №18 від 20.01.1997, зареєстрованого в Мінюсті України №36/1840 від 20.02.1997, у редакції наказу Мінінфраструктури України № 363 від 27.06.2012, зареєстрованого в Мінюсті України №1171/21483 від 12.07.2012, за кодами тарифної групи 214, зазначений Перелік затверджений профільним міністерством на виконання постанови Кабінету Міністрів України Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом №106 від 22 лютого 1994 року .

Відповідно до вимог п.31.5. Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4.

Плата за охорону вантажу, який затримано на станціях з причин, не залежних від залізниці, нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо. Плата за ставками, установленими для групи вагонів (контейнерів) або для прямих маршрутів, нараховується у разі затримки декількох вагонів (контейнерів), що були пред`явлені до перевезення одним відправником за одним напрямком перевезення від станції відправлення до станції призначення і оформлені одним перевізним документом.

Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Стосовно посилань відповідача на те, що нарахування плати за охорону вантажу починається з моменту закінчення терміну безоплатного зберігання вантажу, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах), у разі затримки їх з вини одержувача (відправника), сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Отже, обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника), у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу з місця загального користування в межах терміну безоплатного користування (пункт 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (пункту 8 Правил зберігання вантажів).

У розумінні пункту 46 Статуту залізниць терміни "безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці" та "безоплатного користування місцем загального користування на залізниці" охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Згідно п. 2 Наказу Міністерства оборони України від 20.01.1997 № 18 Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України вантажі, зазначені в Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, перевозяться в супроводі та під охороною відомчої воєнізованої охорони ПАТ Укрзалізниця або в супроводі провідників відправника.

Таким чином, за висновком колегії суддів, твердження відповідача щодо того, що нарахування плати за охорону вантажу починається з моменту закінчення терміну безоплатного зберігання вантажу, є безпідставним.

Під час розгляду справи, колегія суддів встановила, що прийняті позивачем у липні 2020 року до перевезення, вагони № 56113921, 56151152, 60378924, 60370632, 68735273, 67709154, 55957575 та 66240102 на адресу одержувача (відповідача) були затримані залізницею на станції Маріуполь-Сортувальний, з вини відповідача, про що складено акт форми ГУ-23а №3 та акт загальної форми ГУ-23.

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що час простою вагонів був викликаний необхідністю дотримання вимог Правил технічної експлуатації залізниць України і їх доставка на під`їзну колію ПрАТ ММК ім. Ілліча загрожувала безпеці руху (вагони були небезпечними для перевезення). Не доведено і обставин того, що під час проведення технічного огляду вагонів в парку прийому станції Маріуполь Сортувальний, в складі потягу було виявлено несправні вагони, які загрожували безпеці руху.

Пунктом 5 договору №1/28 від 28.02.2017 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) передбачено: Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна встановлюється робітниками залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф. ВУ-15, тобто саме на залізницю договором покладено обов`язок визначення технічного стану вагонів і вона в межах своїх повноважень визначила придатність вагонів під навантаження у технічному стані. В той же час відповідач за результатами приймально-здавальних операцій не позбавлений був можливості у пам`ятці №1900 про подавання вагонів зробити застереження щодо технічного стану вагонів, але з невідомих причин не зробив цього (згідно пам`ятки передача вагонів відбулась без зауважень щодо технічного стану вагонів і в пам`ятці відсутні відповідні примітки представника відповідача).

При цьому самі по собі твердження, на яких наполягає відповідач, що вагони мали порушення технічного стану, не свідчить про те, що технічний стан цих вагонів був неналежний, та взагалі загрожував безпеці руху та їх переміщенню.

Колегія суддів також приймається до уваги, що несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог, передбачених пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть, поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Крім того, право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним саме відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення плати за користування вагонами та збору за охорону вантажу є обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок збору за охорону вантажу колегія суддів встановила, що він відповідає вимогам чинного законодавства та є арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення збору за охорону вантажу в розмірі 17 238,36 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про вірність рішення суду першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони є тотожними доводам, які покладені позивачем в основу позову. Вказані доводи були проаналізовані як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції та їм надана відповідна правова оцінки, а мотиви їх відхилення зазначені вище.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу АТ Українська залізниця особі регіональної філії Донецька залізниця АТ "Українська залізниця" на рішення господарського суду Донецької області від 29.03.2021 у справі № 905/179/21 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.03.2021 у справі № 905/179/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 04.06.2021.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя О.В. Ільїн

Суддя І.А. Шутенко