РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2021Справа № 910/195/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Пасбрайт»
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокар-777», 2) Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1
простягнення 296382,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачане з`явилися
від відповідача-1Зарудяний А.В.
від відповідача-2Шовкун Ж.В.
від третьої особине з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пасбрайт» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокар-777» та Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення 296382,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що внаслідок ДТП, спричиненої водієм транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , йому завдано майнової шкоди у загальному розмірі 296382,00 грн. Оскільки відповідальність власника вказаного транспортного засобу на момент ДТП була застрахована Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9513409, а також враховуючи, що на момент ДТП транспортний засіб МАN, державний номер НОМЕР_1 , належав на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Автокар-777», позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача-1 в межах ліміту відповідальності за полісом (у розмірі 100000,00 грн), а решта суми (196382,00 грн) - на відповідача-2 як власника транспортного засобу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/195/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів; підготовче засідання у справі призначено на 17.02.2021.

12.02.2021 від відповідача-2 надійшов відзив на позов.

16.02.2021 від відповідача-1 надійшов відзив на позов.

У підготовчому засіданні 17.02.2021 представником позивача подано заяву про призначення у справі судової автотехнічної експертизи задля встановлення обставин ДТП і винуватості водія автомобіля, власником якого є ТОВ «Автокар-777» та відповідності його дій вимогам правил дорожнього руху. Проведення судової експертизи позивач просив доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 підготовче засідання у справі відкладено на 04.03.2021.

04.03.2021 від відповідача-1 надійшли пояснення, в яких відповідач-1 заперечував проти призначення у справі судової експертизи.

У судовому засіданні 25.03.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 25.03.2021.

09.03.2021 від позивача надійшли додаткові документи по справі, які судом долучено до матеріалів справи.

25.03.2021 від відповідача-1 надійшли додаткові документи по справі, які судом долучено до матеріалів справи.

25.03.2021 від відповідача-1 надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності та пояснення по справі.

25.03.2021 від відповідача-1 надійшло клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого судом відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.04.2021.

21.04.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Вказана заява судом задоволена.

У судовому засіданні 22.04.2021 оголошувалась перерва до 20.05.2021.

Представник відповідача-1 у судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що дії водія транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , не були неправомірними, а сама дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок непереборної сили. Також відповідач-2 стверджує, що позивачем належним чином не підтверджено заявлений до стягнення розмір матеріальної шкоди.

Відповідач-2 проти задоволення позову заперечує та зазначає, що позивач звернувся до страховика із заявою про на виплату страхового відшкодування після спливу одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого страховою компанією було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Третя особа представників у судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалася.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наявного у справі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 22.11.2011, позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Пасбрайт» на праві власності належить транспортний засіб - автобус Богдан А-09302, державний номер НОМЕР_3 .

04.01.2017 по вул. Єдності у с.Погреби Броварського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автобуса Богдан А-09302, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 (надалі - ДТП).

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Для долучення до матеріалів справи позивачем надано копію договору про ремонт транспортного засобу №20042017 від 20.04.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пасбрайт» як замовником та ТОВ «Рембус І К» (виконавець), за умовами якого виконавець зобов`язався надати замовнику послуги з ремонту автомобільного транспортного засобу чи його складових частин, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як замовника, так і спеціально замовлених виконавцем.

За змістом акту №ОУ-1704202 від 15.06.2017 здачі-прийняття робіт (надання послуг), виконавцем були проведені роботи (надані послуги) по договору №20042017 від 20.04.2017 на загальну суму 295132,00 грн.

20.04.2017 ТОВ «Рембус і К» виставило позивачу рахунок-фактуру №СФ-1704202 на оплату послуг з ремонту автобуса Богдан А09302, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_4 , на суму 295132,00 грн.

Згідно наявних у справі банківських виписок по рахунку, вказаний рахунок був оплачений позивачем в повному обсязі.

Крім того, відповідно до квитанції №001650 від 04.01.2017, позивачем сплачено Фізичній особі-підприємцю Приймаку Олександру Олеговичу 1250,00 грн за транспортні послуги, які, як пояснив позивач, сплачено за транспортування автобуса до м.Черкаси.

Також для долучення до матеріалів справи позивачем надано копію Звіту №684 про оцінку автобуса ОСОБА_3 НОМЕР_5 , складеного 14.02.2017 Фізичною особою-підприємцем Диким Володимиром Петровичем.

За змістом вказаного звіту, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Богдан А09302, державний номер НОМЕР_3 , без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу становить 252826,17 грн, а матеріальний збиток (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу), завданий власникові автобуса Богдан А09302, державний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 137496,64 грн.

Посилаючись на вказані документи, позивач зазначає, що внаслідок пошкодження в результаті ДТП належного йому автобуса Богдан А09302, державний номер НОМЕР_3 , Товариству з обмеженою відповідальністю «Пасбрайт» завдано майнової шкоди у загальному розмірі 296382,00 грн.

При цьому, позивач стверджує, що ДТП сталася саме з вини ОСОБА_1 - водія транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб МАN, державний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 17.07.2012, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Автокар-777».

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9513409 з встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 100000,00 грн, франшизи - 0 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки відповідальність власника транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна», а також враховуючи, що на момент ДТП транспортний засіб МАN, державний номер НОМЕР_1 , належав на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Автокар-777», позивач просить суд:

- стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн (в межах ліміту відповідальності страховика);

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокар-777» матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 196382,00 грн (на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, суд зазначає, що матеріали справи не містять допустимих доказів того, що дорожньо-транспортна пригода 04.01.2017 сталася з вини водія транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 .

Як свідчать обставини справи, по факту ДТП відносно ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділом Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області внесено кримінальне провадження №0000041 від 04.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, - карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Для долучення до матеріалів справи позивачем надані копії листів прокурора Броварської місцевої прокуратури від 23.05.2018 №3780вх-18-3929вих.18 та від 18.03.2019 №2225вих-19, адресовані адвокату Усенку М.М., в яких прокурор двічі повідомляв скаржника, що вивченням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 04.01.2017, у місцевій прокуратурі встановлено, що досудове розслідування у ньому слідчим зволікається, у зв`язку з чим слідчому надавались вказівки в порядку ст. 36 КПК України.

Аналогічні пояснення представнику ТОВ «Пасбрайт» (адвокату Усенку М.М.) надав і перший заступник керівника Броварської місцевої прокуратури у листі від 09.10.2019 №6928вих-19.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2018 задоволено скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасбрайт» Усенка Миколи Миколайовича; визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Кудрявського Р.С. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 04.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яка полягає у нездійсненні останнім процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк; зобов`язано слідчого СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Кудрявського Р.С., в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 04.01.2017, розглянути відповідно до вимог ст. 220 КПК України клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасбрайт» Усенка Миколи Миколайовича від 23.08.2018 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасбрайт» потерпілим у кримінальному провадженні №0000041 від 04.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як свідчать обставини справи, за результатами досудового розслідування, 27.11.2017 слідчим СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області прийнято рішення про закриття вищевказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Однак, постановою прокурора Броварської місцевої прокуратури від 03.01.2018 постанову слідчого від 27.11.2017 про закриття кримінального провадження №0000041 від 04.01.2017 скасовано.

Постановою старшого слідчого відділу Броварського відділу поліції головного управління національної поліції в Київській області від 22.04.2020 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000418 від 04.01.2017, закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Проте в подальшому ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2020 у справі №361/5018/18 постанову старшого слідчого СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Кудрявського Р.С. від 22.04.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 04.01.2017, скасовано як незаконну.

Таким чином, наразі кримінальне провадження, в рамках якого вирішується питання про наявність або відсутність вини ОСОБА_1 (як водія транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 ) у настанні ДТП, триває.

В свою чергу, господарський суд не може перебирати на себе функції, притаманні органам досудового розслідування та суду кримінальної юрисдикції, а тому, за наявності незавершеного кримінального провадження, у рамках господарського процесу суд позбавлений можливості вирішити питання про вину ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, і, як наслідок, завданні шкоди власнику транспортного засобу Богдан А-09302, державний номер НОМЕР_3 .

Також суд зауважує, що з моменту ДТП минув значний проміжок часу і з матеріалів справи слідує, що позивач протягом всього цього часу брав активну участь в рамках вищевказаного кримінального провадження шляхом подання запитів про стан кримінального провадження, оскарження дій слідчого тощо. Водночас, з позовом про відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди позивач звернувся лише у січні 2021 року (тобто через чотири роки після настання ДТП). При цьому, вперше у виплаті страхового відшкодування позивачу страховою компанією було відмовлено ще у червні 2018 року. Така поведінка позивача, на думку суду, свідчить про те, що сам позивач визнавав неможливість вирішення питання про відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом до господарського суду за умови існування незавершеного кримінального провадження.

За таких обставин, оскільки кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000418 від 04.01.2017, триває, вимоги позивача про стягнення з відповідачів шкоди, завданої в результаті ДТП, є передчасними та задоволенню не підлягають.

У зв`язку із наведеним вище суд не вбачає підстав для призначення у справі судової експертизи задля встановлення обставин ДТП, наявності чи відсутності у водія ОСОБА_1 можливості попередити настання ДТП, відповідності його дій вимогам Правилам дорожнього руху, а тому у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи судом відмовлено.

Одночасно судом відхиляються доводи відповідача-2 стосовно відсутності підстав для стягнення на користь позивача суми страхового відшкодування саме через неподання позивачем заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, з огляду на таке.

Для долучення до матеріалів справи відповідачем-2 було надано копію листа Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» №5181/18 від 06.06.2018, адресованого позивачу. У вказаному листі відповідач-2 зазначає, що розглянув повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи за вх.№21812/17 від 05.01.2017 за фактом пошкодження транспортного засобу Богдан А-09302, державний номер НОМЕР_3 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.01.2017 за участю транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , і відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» через неподання документів, що необхідні для прийняття рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування.

З наведеного слідує, що відмовивши позивачу у червні 2018 у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач-2 сам визнав (розцінив) подане позивачем повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за вх.№21812/17 від 05.01.2017 як заяву про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП, що сталася 04.01.2017. Більш того, у вказаному листі відповідач-2 вказав, що Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» повернеться до розгляду справи після надання необхідних для подальшого врегулювання збитку документів.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмови у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено з підстав його необґрунтованості, заява відповідача-1 про застосування наслідків спливу строку позовної давності залишається судом без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.06.2021

Суддя Ю.М. Смирнова