ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. Справа№ 910/5309/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагра»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2021

у справі №910/5309/21 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагра»

до: 1. Київської міської ради;

2. Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вагра» (далі - ТОВ «Вагра», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі також - відповідач-1) та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент земельних ресурсів, відповідач-2) про:

- зобов`язання Департаменту земельних ресурсів у місячний термін з дня набрання законної сили рішення суду підготувати та направити на розгляд Київської міської ради проект рішення Київської міської ради «Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку»;

- зобов`язання Київської міської ради включити до порядку денного чергового пленарного засідання питання «Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №910/5309/21 відмовлено ТОВ «Вагра» у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Постановляючи вказану ухвалу, суд виходив з того, що предметом розгляду у справі №910/10436/18, за наслідками розгляду якої 29.01.2020 Господарським судом міста Києва ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 та постановою Верховного Суду від 04.11.2020, та у даній справі є спір між тими ж сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

При цьому, відхиляючи доводи позивача про те, що підстави позову у вказаних справах не є ідентичними, суд зазначив, що підставою для звернення до суду з даним позовом та з позовом у справі №910/10436/18 стала відмова відповідачів у прийнятті рішення про проведення торгів з продажу права оренди земельної ділянки на земельних торгах (аукціоні) для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, буд. 25 у Солом`янському районі м. Києва.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ТОВ «Вагра» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом неправильно застосовано ст. 175 ГПК України; звертаючись з даним позовом до суду, позивач як на підставу позовних вимог посилався на відмову у підготовці проекту рішення Київської міської ради, що наведена у листах Департаменту земельних ресурсів № від 05.03.2021 та №05708-5790 від 17.03.2021; підставою звернення до Департаменту земельних ресурсів слугував висновок судового експерта, який зроблений за наслідками проведення судової експертизи, проведеної з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.11.2020 у справі №910/10436/18; підставою позову у справі №910/10436/18 була отримана відмова у підготовці проекту рішення Київської міської ради, наведена у листі №0 від 24.05.2018, а підставою звернення до Департаменту земельних ресурсів слугувало судове рішення у справі №910/4528/15-г; наведені у листі №0 від 24.05.2018 та у листі № від 05.03.2021 підстави відмови є різними; відмова суду у відкритті провадження у справі порушує право позивача на судовий захист та доступ до правосуддя.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Вагра» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №910/5309/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.05.2021, встановлено Київській міській раді та Департаменту земельних ресурсів строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

Відповідач-1 скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач-1 вказував на те, що підставою для звернення до суду з даним позовом та з позовом у справі №910/10436/18 стала відмова відповідачів у прийнятті рішення про проведення торгів з продажу права оренди земельної ділянки на земельних торгах (аукціоні) для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку №25 на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва, а відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність усіх трьох умов для відмови у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України та неможливість повторного розгляду спору за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшли: 28.04.2021 від відповідача-1 - відзив на апеляційну скаргу; 19.05.2021 від позивача - клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване неможливістю уповноваженого представника скаржника взяти участь в судовому засіданні у зв`язку з хворобою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено на 09.06.2021.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2024/21 від 26.05.2021 у зв`язку перебуванням судді Кравчука Г.А., який входить до складу колегії суддів у відпустці з 31.05.2021 по 13.06.2021, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5309/21.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2021 апеляційну скаргу у справі №910/5309/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Вагра» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №910/5309/21, призначену на 09.06.2021, прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

У судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Представники відповідачів проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають ухвалу законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

09.06.2021 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

При цьому, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Так, за приписами ч.ч.1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є вимога позивача до Департаменту земельних ресурсів про зобов`язання у місячний термін з дня набрання законної сили рішення суду підготувати та направити на розгляд Київської міської ради проект рішення Київської міської ради «Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку», а також вимога до Київської міської ради про зобов`язання включити до порядку денного чергового пленарного засідання питання «Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на наступні обставини:

- на момент набуття позивачем права власності на нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Волгоградська, буд. 25 (далі - будівля), не було встановлено меж земельної ділянки, а отже, не існувало жодної сформованої земельної ділянки за вказаною адресою, як об`єкту цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України);

- згідно з рішенням Київської міської ради № 419/9907 від 23.10.2013 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Вагра» та передано в оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,1521 га (кадастровий номер :72:215:0116) для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25, у м. Києві (далі - спірна земельна ділянка);

- рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г частково задоволено позов заступника прокурора міста Києва та визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 13.03.2014, укладений між Київською міською радою та ТОВ «Вагра», визнано відсутнім у ТОВ «Вагра» права користування спірною земельною ділянкою. У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування рішення Київської міської ради від 23.10.2013 № 419/9907 відмовлено;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/4528/15-г за наслідками перегляду за нововиявленими обставинами рішення цього суду від 20.04.2015 скасовано, визнано незаконним і скасовано рішення Київської міської ради від 23.10.2013 № 419/9907, визнано недійсним договір оренди спірної земельної ділянки від 13.03.2014, визнано відсутнім у ТОВ «Вагра» права користування земельною ділянкою;

- постановою Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 910/4528/15-г скасовано постанову Вищого господарського суду України від 12.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 залишено без змін;

- Верховний Суд у постанові від 09.02.2018 у справі № 910/4528/15-г дійшов висновку про незаконне об`єднання міською радою в одне ціле земельних ділянок для нового будівництва та для обслуговування та експлуатації житлового будинку по вул. Волгоградській, 25, оскільки отримання права оренди на них мало відбуватися в різному порядку. Водночас, у постанові суду касаційної інстанції зауважено, що отримання в оренду земельної ділянки у розмірах, що значно перевищують площу належної ТОВ «Вагра» будівлі, передбачає дотримання процедури проведення земельних торгів у порядку, визначеному положеннями статей 134, 135 ЗК України;

- у зв`язку з наведеними обставинами ТОВ «Вагра» звернулося до Київської міської ради з клопотанням про продаж на земельних торгах (аукціоні) права оренди спірної земельної ділянки по вул. Волгоградській, 25 у місті Києва, для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку;

- у листі від 24.05.2018 № 0 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради з посиланням на положення статті 134 ЗК України повідомив, що продаж спірної земельної ділянки чи права оренди на цю земельну ділянку на земельних торгах є неможливим, оскільки на ній знаходиться належне позивачу нерухоме майно;

- з метою захисту своїх прав користувача земельної ділянки, як власника будівлі, позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів про зобов`язання вчинити дії, за наслідками розгляду якого 29.01.2020 Господарським судом міста Києва ухвалено рішення у справі №910/10436/18 про відмову у задоволенні позовних вимог, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 та постановою Верховного Суду від 04.11.2020;

- у зазначених судових рішеннях зазначено, що у даному випадку продаж права оренди спірної земельної ділянки на земельних торгах неможливий без її поділу, у зв`язку з чим позивач звернувся до судового експерта Таран О.М., яким надано Висновок експерта №03/21, відповідно до якого поділ земельної ділянки (кадастровий номер :72:215:0116) технічно не є можливим;

- з огляду на вказаний висновок судового експерта 18.02.2021 позивач звернувся до Департаменту земельних ресурсів з клопотанням щодо продажу на земельних торгах права оренди на спірну земельну ділянку, однак, останній у листі № від 05.03.2021 зазначив про відсутність підстав для підготовки відповідного проекту рішення Київської міської ради;

- 15.03.2021 позивачем надано відповідачеві-2 додаткове обґрунтування до клопотання щодо продажу на земельних торгах права оренди на спірну земельну ділянку, проте, листом №05708-5790 від 17.03.2021 Департаментом земельних ресурсів з посиланням на ч. 2 ст. 134 ЗК України надано додаткову відповідь на звернення позивача та зазначено про відсутність підстав для підготовки відповідного проекту рішення Київської міської ради.

З огляду на вказані обставини та вказуючи на незаконність відмови відповідача-2 підготувати вказаний проект рішення Київської міської ради, а також з огляду на неможливість отримати право оренди земельної ділянки, на якій знаходиться будівля позивача, інакше як через проведення земельних торгів, останній звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши матеріали позовної заяви, на переконання суду апеляційної інстанції, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

За приписами п. 2 ч. 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що суд може відмовити у відкритті провадження лише за сукупності трьох ознак спору, а саме: а) спір між тими ж сторонами; б) спір з тим самим предметом; в) спір з тих самих підстав.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.05.2019 у справі №640/7778/18, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Як встановлено судом першої інстанції, у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/10436/18 за позовом ТОВ «Вагра» до Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів про:

- зобов`язання Департаменту земельних ресурсів у місячний термін з дня набрання законної сили рішення суду підготувати та направити на розгляд Київської міської ради проект рішення Київської міської ради «Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку»;

- зобов`язання Київської міської ради включити до порядку денного чергового пленарного засідання питання «Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку».

При цьому, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами чиняться перешкоди в отриманні позивачем права користування спірною земельною ділянкою, що знаходиться по вул. Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва, за наслідками проведення земельних торгів, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про зобов`язання відповідача-2 підготувати відповідний проект рішення, а відповідача-1 - включити до порядку денного та розглянути проект рішення щодо питання «Про продаж права оренди земельної ділянки на земельних торгах (аукціоні) для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, буд. 25 у Солом`янському районі м. Києва».

Як було зазначено вище, за наслідками розгляду даного спору, Господарським судом міста Києва 29.01.2020 у справі №910/10436/18 ухвалено рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Вказаний рішення суду у справі №910/10436/18 залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 та постановою Верховного Суду від 04.11.2020.

Колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що предметом розгляду у справі №910/10436/18 та у даній справі №910/5309/21 є спір між тими ж сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення та яка одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу про захист права чи законного інтересу, а також факти, що підтверджують ці обставини.

У постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №509/667/15-ц зазначено, що підстава позову - це обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.04.2020 у справі №910/16868/19, підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Як вбачається зі змісту судових рішень у справі №910/10436/18, позовні вимоги в останній обґрунтовано тим, що після набуття права власності на будівлю до позивача відповідно до положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України перейшло право користування земельною ділянкою, на якій ця будівля розташована, що надає позивачеві переважне право на отримання цієї земельної ділянки в оренду без проведення земельних торгів відповідно до частини 2 статті 134 ЗК України.

При цьому, судом першої інстанції правомірно відхилені доводи позивача про те, що підстави позову у вказаних справах не є ідентичними, оскільки ґрунтуються на отриманні відмови у підготовці проекту рішення Київської міської ради «Про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :72:215:0116, на вулиці Волгоградській, 25 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку», викладеній у різних листах.

Так, у даній позовній заяві позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на листи Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № від 05.03.2021 та №05708-5790 від 17.03.2021, разом з тим, у справі №910/10436/18 позивач вказував про порушення його прав внаслідок відмови у підготовці проекту відповідного рішення, викладеної у листі №0 від 24.05.2018.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що як у листі №0 від 24.05.2018, так і в листах № від 05.03.2021 та №05708-5790 від 17.03.2021 Департамент земельних ресурсів з посиланням на положення статті 134 ЗК України зазначав про відсутність підстав для продажу на земельних торгах права оренди на земельну ділянку по вул. Волгоградській, 25 у м. Києві, оскільки на вказаній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, що перебуває у власності позивача.

Таким чином, підставою для звернення до суду з даним позовом та з позовом у справі №910/10436/18 стала відмова відповідачів у прийнятті рішення про проведення торгів з продажу права оренди земельної ділянки на земельних торгах (аукціоні) для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, буд 25 у Солом`янському районі м. Києва.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевстановлені обставини, зокрема, наявність рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №910/10436/18, що набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у даному позові, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Вагра» до Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів про зобов`язання вчинити дії на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції.

За приписами ч.ч. 1, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення питання про наявність правових підстав для відкриття провадження у даній справі.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарським судом міста Києва від 06.04.2021 у справі №910/5309/21 прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ТОВ «Вагра» - без задоволення.

Судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагра» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №910/5309/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №910/5309/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5309/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.06.2021.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз