ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 місто Дніпро Справа № 904/5469/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Кожушко Є.Є., виписка з ЄДР, директор;

Пругло М.С., ордер АР №1039804 від 24.05.2021, адвокат;

від відповідача: Дєлов В.В., ордер АЕ №1057475 від 24.02.2021, адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 (повний текст складений 23.02.2021 суддя Красота О.І.) у справі №904/5469/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ", м. Дніпро

про стягнення штрафу у розмірі 236 150,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ" на свою користь 236 150,00 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 у справі №904/5469/20 позов задоволено; з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" 236 150,00 грн. штрафу, 3 542,25 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо належного використання позивачем об`єкту оренди, а саме огородження території орендованого об`єкта парканом та бетонними плитами (блоками), що спричинило демонтаж та вивезення позивачем із території свого обладнання.

Місцевий господарський суд дійшов до наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 236 150,00 грн. штрафу (50 х 4 723,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на день початку порушення) на підставі пункту 3.8 договору №2019-01 оренди нежитлового приміщення від 01.09.2019 (у випадку бажання орендодавцем достроково (до спливу строку, передбаченому пунктом 3.1 договору) розірвати правовідносини за договором, він сплачує орендарю штраф у розмірі 50 мінімальних заробітних плат на момент такого волевиявлення).

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПШМ" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 у справі №904/5469/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до неправильного висновку про наявність підстав для стягнення штрафу на підставі пункту 3.8 договору з огляду на те, що відповідач жодним чином не виявляв намір розривати чи змінювати договір. Апелянт вказує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач виявив намір достроково розірвати договір оренди та, відповідно, наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу на підставі пункту 3.8 договору. Також апелянт зазначає, що позивач з грудня 2019 року по серпень 2020 року не здійснював сплату орендної плати, вивіз з орендованої території своє майно, залишивши після себе наслідки земельних та демонтажних робіт.

29.03.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Позивач вважає, що апелянтом не обґрунтовано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, неможливість брати участь в судових засіданнях, подавати докази під час розгляду справи в суді першої інстанції.

На думку позивача, ним надані належні та допустимі докази на підтвердження порушення відповідачем зобов`язань за договором та перешкоджання позивачу використовувати об`єкт оренди, натомість відповідач не надає належних доказів на спростування наведених позивачем обставин та намагається змінити предмет доказування у справі, посилаючись нібито на наявність заборгованості з орендної плати у позивача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2021 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 у справі №904/5469/20; розгляд справи призначений у судове засідання на 24.05.2021.

04.06.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" надійшли додаткові пояснення, в яких позивач підтримав заперечення на апеляційну скаргу та звернув увагу апеляційного на наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження викладеної позивачем позиції та відсутність доказів відповідача на їх спростування. До вказаних додаткових пояснень позивачем додані додаткові докази, а саме копію платіжного доручення №57 від 20.10.2020 про сплату відповідачем судового збору у сумі 2 756,50 грн. у справі №904/3031/21, роздруківку фотографії об`єкта забудівлі із зазначенням дати, часу та геолокації місця створення фото, роздруківки повідомлення про початок виконання будівельних робіт, копії відповіді Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 18.08.2021 №9/1-340.

Відповідно до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з приписами частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Господарський процесуальний кодекс допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятно, коли суд першої інстанції розглянув справу та ухвалив відповідне рішення, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги документи, які виготовлені після вирішення справи судом першої інстанції.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції в суді першої інстанції.

Враховуючи, що додані до додаткових пояснень до відзиву докази подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" без обґрунтування неможливості їх подання під час розгляду у суді першої інстанції, а деякі з доказів датовані після ухвалення рішення судом першої інстанції, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для їх прийняття на стадії апеляційного розгляду.

У судовому засіданні 24.05.2021 оголошувалась перерва до 07.06.2021.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.06.2021, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, представник позивача підтримав заперечення на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.06.2021, оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПШМ" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" (орендар) укладений договір №2019-01 оренди нежитлового приміщення, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується надати, а орендар прийняти в строкове платне користування нежитлове приміщення та навіси, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, 1в (Приміщення або об`єкт оренди), які є приватною власністю.

Об`єкт оренди розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :02:295:0002.

Загальна площа майна, яке передається в строкове платне користування складає 196 м2 (пункт 1.2 договору).

Згідно з пунктом 1.3 договору приміщення надається орендарю для використання з метою розташування автомийки самообслуговування та надання інших послуг, а також в якості приміщення адміністративного призначення; орендарю не дозволяється використовувати приміщення для будь-яких інших цілей за власним розсудом.

За приписами пункту 2.1 договору передача об`єкта оренди в користування за договором здійснюється на підставі відповідного акту приймання-передачі за участю представників обох сторін у дводенний строк з моменту укладення договору.

Об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акту приймання-передачі (пункт 2.3 договору).

02.09.2019 на виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "ПШМ" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" прийняло об`єкт оренди у користування за актом прийому-передачі об`єкт оренди.

Договір є укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, строк оренди відраховується з дати складання акту приймання-передачі і складає 2 календарних роки та 11 календарних днів (пункт 3.1 договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" посилається на те, що 05.08.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПШМ", жодним чином не повідомивши позивача про будь-які зміни у правовідносинах, розкопав з використанням важкої техніки територію орендованого об`єкту оренди, чим унеможливив використання цього об`єкту за призначенням, на підтвердження чого надав посвідчену копію акту обстеження території та обладнання від 05.08.2020.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" зазначає, що не отримувало повідомлень про заплановані відповідачем будівельні роботи на орендованому об`єкті протягом розумних строків до моменту унеможливлення користуватися об`єктом. В подальшому відповідачем огороджено територію орендованого об`єкту парканом та бетонними плитами (блоками), що унеможливило позивачу потрапити на територію орендованого об`єкту.

У зв`язку із проведенням Товариством з обмеженою відповідальністю "ПШМ" перешкоджаючих дій Товариству з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" щодо подальшої оренди, останнім здійснено демонтаж та вивезено обладнання із орендованої території.

На думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" дії Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ", що унеможливили використання орендованого об`єкту (більше двох місяців на момент подання позову), фактично є відмовою відповідача від договору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 236 150,00 грн. штрафу за дострокове розірвання договору №2019-01 оренди нежитлового приміщення від 01.09.2019.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 3.8 договору у випадку бажання орендодавцем достроково (до спливу строку, передбаченому пункті 3.1 договору) розірвати правовідносини за договором, він сплачує орендарю штраф у розмірі 50 мінімальних заробітних плат на момент такого волевиявлення.

Позивачем нарахований та заявлений до стягнення з позивача на свою користь 236 150,00 грн. штрафу (50 х 4 723,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на день початку порушення на підставі пункту 3.8 договору)).

Місцевий господарський суд, перевіривши правильність розрахунку штрафу, дійшов до висновку, що розрахунок позивачем зроблено правильно, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 236 150,00 грн. штрафу є такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач виявив намір достроково розірвати договір оренди та, відповідно, наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу на підставі пункту 3.8 договору.

Апеляційний господарський суд погоджується із такими доводами апелянта з огляду на те, що заявлений позивачем штраф на підставі пункту 3.8 договору передбачений у випадку бажання орендодавцем достроково (до спливу строку, передбаченому пункті 3.1 договору) розірвати правовідносини за договором.

За доводами позивача, дії Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ", що унеможливили використання орендованого об`єкту (огородження парканом та бетонними платами, проведення будівельних робіт), фактично є відмовою відповідача від договору.

Статтею 188 Господарського кодексу України врегульовано порядок зміни, розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини друга - четверта статті 188 Господарського кодексу України).

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом є обставини, наведені у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах.

Відповідно до пункту 3.3 договору зміни до договору вносяться за домовленістю сторін шляхом укладання додаткових угод, які є невід`ємними його частинами.

Розірвання договору можливе лише у формі укладення сторонами додаткової угоди (пункт 3.5 договору).

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як правильно зазначено апелянтом, позивачем не надано належних та допустимих доказів бажання орендодавця достроково (до спливу строку, передбаченому пункті 3.1 договору) розірвати правовідносини за договором у встановленому порядку та, відповідно, наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу на підставі пункту 3.8 договору.

У позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" посилається на вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "ПШМ" дій, що унеможливили використання орендованого об`єкту (огородження парканом та бетонними платами, проведення будівельних робіт) , що, на думку позивача, фактично є відмовою відповідача від договору.

Враховуючи, що заявлений позивачем штраф на підставі пункту 3.8 договору передбачений у випадку бажання орендодавцем достроково (до спливу строку, передбаченому пункті 3.1 договору) розірвати правовідносини за договором, позивачем не надано належних доказів розірвання договору оренди з ініціативи відповідача в установленому законом та договором порядку, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (пункт 3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги про безпідставність задоволення позову.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення місцевого господарського суду про задоволення позову з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 у справі №904/5469/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 у справі №904/5469/20 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ" 5 313,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, про що видати наказ.

Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений - 09.06.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі №904/5469/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси (згідно з наявною інформацією в матеріалах справи) Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадрайв Дніпро" (ІНФОРМАЦІЯ_2), Товариства з обмеженою відповідальністю "ПШМ" (ІНФОРМАЦІЯ_1).