ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2021 р. Справа № 909/315/20

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Зварич О.В., Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача за первісним позовом Лисаченко Д.М. (в режимі відеоконференції у Краснолиманському міському суді Донецької області)

від відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 , Остап`юк М.П.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», вих.№2022/1895 від 24 грудня 2020 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року (підписане 27.11.2020 року), суддя Стефанів Т.В.

у справі №909/315/20

за первісним позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», м. Лиман, Донецька область

до відповідача Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», м. Івано-Франківськ

про стягнення штрафу в сумі 299 971,43 грн.

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», м. Івано-Франківськ

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», м. Лиман, Донецька область

про стягнення 1 499 857,14 грн. заборгованості за порушення строків оплати по договору

в с т а н о в и в :

15 квітня 2020 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» про стягнення 299 971,43 грн. штрафу за договором від 30 вересня 2019 року про надання послуг по капітальному ремонту вагонного уповільнювача.

24 червня 2020 року Акціонерне товариство «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» про стягнення 1 499 857,14 грн. заборгованості за порушення строків оплати по договору (як зазначено у зустрічній позовній заяві).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року у справі №909/315/20 в задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено в повному обсязі: присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» на користь Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» 1 499 857,14 грн. заборгованості за порушення строків оплати по договору; 22 497,86 грн. судового збору та 13 500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову мотивоване тим, що позивачем не доведено порушення відповідачем строків виконання робіт, передбачених сторонами у договорі (не більше 89 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт).

Рішення суду в частині задоволення зустрічного позову мотивоване тим, що саме відповідач за зустрічним позовом порушив умови договору щодо прийняття та оплати за виконані роботи. Відтак, враховуючи, що роботи по ремонту вагонного уповільнювача виконано виконавцем у повному обсязі, про що свідчать відповідні акти (не підписані з суб`єктивних причин замовником), суд дійшов висновку, що замовник зобов`язаний сплатити їх вартість виконавцю, в силу як норм ЦК України, так і положень укладеного між сторонами договору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні первісного позову та стягнення витрат на правову допомогу, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року у справі №909/315/20 в частині відмови в задоволенні первісного позову, а також задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задоволити в повному обсязі: стягнути з Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» 299 971,43 грн. штрафу за договором від 30 вересня 2019 року; судовий збір за первісним позовом покласти на відповідача, а також переглянути розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, зазначає, що в тендерній пропозиції АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» від 30 серпня 2019 року №872/08/1 зазначено, що термін виконання робіт становить 89 робочих днів з дати передачі обладнання в ремонт, але не пізніше ніж до 20 грудня 2019 року, відтак, на думку скаржника кінцевим строком на здійснення ремонту виконавцем було саме 20 грудня 2019 року, як це зазначено у тендерній пропозиції. Апелянт наголошує, що зміни до договору в частині продовження строку його дії сторонами внесено не було, у зв`язку з відсутністю об`єктивних обставин, які б спричинили таке продовження, відтак, наслідки щодо виконання робіт поза межами строку дії договору покладаються на виконавця. Одночасно вважає обґрунтованим розмір штрафу, що становить 20% від вартості ненаданих в строк послуг в повному обсязі, оскільки договором не передбачено прийняття робіт частинами. Крім цього, апелянт вважає розмір витрат на правову допомогу, які присуджено судом у відшкодування позивачу за зустрічним позовом, неспівмірно високим у порівнянні з рівнем складності справи, а також наголошує, що судом відшкодовано витрати за участь адвоката у трьох судових засіданнях (на суму 2100 грн.), явка в які згідно ухвал суду була необов`язковою.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року у справі №909/315/20 в частині зустрічного позову сторонами не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач за первісним позовом просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що строк виконання робіт (не більше 89 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт виконавцю) встановлено у договорі, відтак, враховуючи прийняття виконавцем на ремонт вагонного уповільнювача 26 листопада 2019 року, такий строк закінчився 23 лютого 2020 року. Поряд з цим, вказує, що 06 лютого 2020 року виконавець звернувся до замовника з вимогою направити представників для приймання робіт та складання акту здачі-приймання наданих послуг. Зазначає, що станом на час розгляду спору замовник не прийняв виконані роботи. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважає розмір останньої співмірним до предмета спору, враховуючи також складність справи та її значення для товариства. Також у відзиві відповідач за первісним позовом просив суд поновити строк на його подання, оскільки такий пропущено з поважних причин (наказом керівника АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» №116 від 30 грудня 2020 року «Про простій» зупинено діяльність всіх структурних підрозділів товариства на період з 08 січня по 01 березня 2021 року, у звязку з запровадженням карантинних обмежень, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби Covid-19).

Враховуючи зазначені відповідачем обставини, колегія суддів вирішила поновити відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та взяти до уваги поданий відзив.

У відповіді на відзив скаржник наголошує на запропоновану виконавцем тендерну пропозицію, яка передбачала строк виконання робіт не пізніше 20 грудня 2019 року та положення ч.4 ст.36 ЗУ «Про публічні закупівлі», якою передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. Поряд з тим, зазначає, що на момент написання відзиву відповідачу було відомо про прийняття вагонного уповільнювача з ремонту, що підтверджується актом №15/02 від 18 лютого 2020 року. Одночасно щодо розірвання договору апелянт вказує, що це було правом замовника та вказане не відповідало його інтересам, оскільки виконання договору частинами не передбачалося, і для закінчення ремонту було б необхідним укладення нового договору, фінансування якого не планувалося.

Судові засідання з розгляду справи в суді апеляційної інстанції проводились в режимі відеоконференції з Краснолиманським міським судом Донецької області за клопотанням скаржника на підставі відповідних ухвал суду.

Представник позивача за первісним позовом (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року у справі №909/315/20 в частині відмови в задоволенні первісного позову, а також задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задоволити в повному обсязі: стягнути з Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» 299 971,43 грн. штрафу за договором від 30 вересня 2019 року.

Представники відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2019 року між АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (замовник) та АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (виконавець) укладено договір №ДОН/ШЧ-2-19475/НЮ-В, відповідно до п. 1.1 та 1.2 якого виконавець зобов`язався виконати по заявці замовника капітальний ремонт вагонного уповільнювача у кількості 1 одиниця, а замовник зобов`язався прийняти надані виконавцем послуги та своєчасно здійснювати їх оплату в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.2.2 Договору сума за договором складає 1 499 857,14 грн., в т. ч. ПДВ 20% 249 976,19 грн., яка визначається на підставі наданих виконавцем планових калькуляції з обов`язковим наданням розшифровок по статтям витрат.

Відповідно до п.2.3 Договору оплата за виконаний ремонт по даному договору здійснюється згідно актів здачі-приймання наданих послуг.

Після укладення договору замовник надсилає заявку на надання послуг виконавцю в письмовій формі. В заявці має бути вказано перелік пошкодженого обладнання, заводський номер та характеристика пошкоджень, контактна особа, адреса відправника та реквізити платника. Прийом вагонного уповільнювача в ремонт по комплектації проводиться на території виконавця у присутності представника замовника і оформлюється актом за підписами обох сторін. Представник замовника надає виконавцю копію дефектної відомості (п.3.1 Договору).

У п.3.2 Договору сторони погодили, що виконання ремонту проводиться частинами або повністю протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової заявки замовника, яка вважається дозволом на виконання робіт та є підтвердженням готовності замовника до приймання робіт з капітального ремонту вагонного уповільнювача.

Згідно з п.п.3.3, 3.4 Договору після завершення робіт з ремонту вагонного уповільнювача, виконавець зобов`язаний невідкладно повідомити про це замовника листом. По завершенню надання послуг виконавець подає замовнику акт здачі-приймання наданих послуг.

Відповідно до п.3.5 Договору здача-прийом наданих послуг здійснюється на території виконавця (на території України) впродовж 15 днів з моменту отримання повідомлення замовником про готовність до здачі результату послуг і оформлюється актом.

Представники замовника на протязі 10 календарних днів, з дня отримання актів здачі-приймання наданих послуг, зобов`язані підписати їх та направити виконавцю (п.3.6 Договору).

У п.6.1 Договору сторони погодили, що термін виконання ремонту не більше 89 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт виконавцю (згідно тендерної пропозиції).

Роботи виконуються на території України. Транспортування здійснюється залізничним транспортом за рахунок замовника, при транспортуванні автомобільним транспортом за рахунок виконавця (п.6.2 Договору).

Відповідно до п.9.3 Договору виконавець за даним договором несе наступну відповідальність, зокрема: за порушення термінів надання послуг, визначених цим договором, виконавець має сплатити штраф у розмірі 20% від вартості ненаданих в строк послуг.

У п.14.1 Договору сторони, зокрема, передбачили, що у разі виявлення невідповідності якості наданих послуг встановлених вимогам, невиконання даного договору більше ніж на 15 календарних днів, замовник має право розірвати даний договір в односторонньому порядку, повідомивши про це виконавця.

У всьому іншому, не передбаченому умовами даного договору, відносини сторін регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

Згідно з п.17.1 Договору термін дії останнього з моменту його підписання сторонами і по 20 грудня 2019 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

На підставі акту №1 здачі в ремонт вагонного уповільнювача типу КВ-3 за договором №ДОН/ШЧ-2-19475/НЮ-В від 30.09.2019 року, складеного 26 листопада 2019 року, АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (виконавець) прийняв від АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (замовника) в ремонт вагонний уповільнювач типу КВ-3 в кількості одна штука згідно умов вищевказаного договору.

Листом за вих.№744/1442 від 02.10.2019 року повідомлено АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», що відправлення та доставка уповільнювача залізничним транспортом може зайняти довготривалий час, що призведе до скорочення часу на виконання капітального ремонту. При цьому, звернено увагу на закінчення терміну дії договору 20.12.2019.

У відповідь на вказаний вище лист АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» повідомило АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про те, що готове приступити до виконання ремонту уповільнювача та просило забезпечити доставку уповільнювача в ремонт залізничним транспортом (лист за вих.№1099/10 від 08.10.2019 року).

АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" надало згоду на початок виконання робіт, з кінцевим терміном до 20.12.2019 року.

У грудні 2019 року АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" звернувся до АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" з листом №1598/12 з проханням про продовження терміну дії договору, враховуючи значний об`єм робіт з капітального ремонту вагонного уповільнювача.

В матеріалах справи відсутні докази письмової відповіді замовника на вказаний лист виконавця.

06 лютого 2020 року виконавець звернувся до замовника з проханням направити на адресу заводу представників для приймання робіт з капітального ремонту вагонного уповільнювача та складання акту здачі-приймання наданих послуг. Дата прибуття 17-18 лютого 2020 року (лист за вих.№150/02 від 06.02.2020 року).

13 березня 2020 року АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" звернувся до АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" з листом за вих.№349/03, в якому просив здійснити оплату за виконану роботу. До листа долучено акт приймання-передачі наданих послуг, калькуляція вартості послуг та рахунок-фактура.

06 квітня 2020 року АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" повторно звернувся до АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" з листом з проханням підписати акт та оплатити кошти.

27 квітня 2020 року АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" звернулося до АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" з листом за вих.№744/665, в якому повідомив останнього про те, що на теперішній час приймання робіт з капітального ремонту вагонного уповільнювача та складання акту здачі-приймання наданих послуг можливе виключно після рішення суду. При цьому зазначено, що причиною неприбуття їх представників для прийняття вагонного уповільнювача та складання акту було закінчення терміну дії договору.

06 травня 2020 року АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" звернувся до АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" з листом за вих.№468/05, в якому повідомлено про те, що саме по собі закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання, яке було виконано належним чином однією зі сторін. Таким чином, закінчення строку дії договору не припиняє невиконання зобов`язання між сторонами. Крім того, повідомлено, що виконання робіт виконано в межах строку встановленого сторонами у договорі (не більше 89 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт виконавцю).

06 травня 2020 року АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" звернулося до АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" з претензією-вимогою на загальну суму 1 499 857,14 грн. (вих.№469/05 від 06.05.2020 року).

Поряд з тим, у квітні 2020 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулось до суду з цим позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» 299 971,43 грн. штрафу за порушення строків виконання ремонту.

У червні 2020 року Акціонерне товариство «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» звернулося до суду із зустрічним позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» 1 499 857,14 грн.

Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року у справі №909/315/20 в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено.

Слід зазначити, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову сторонами не оскаржується. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» на виконання рішення місцевого господарського суду сплатило Акціонерному товариству «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» 1 499 857,14 грн.

Поряд з цим, предметом апеляційної скарги є вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» про скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року у справі №909/315/20 в частині відмови в задоволенні первісного позову про стягнення 299 971,43 грн. штрафу за порушення строків виконання ремонту.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п.9.3 Договору виконавець за даним договором несе наступну відповідальність, зокрема: за порушення термінів надання послуг, визначених цим договором, виконавець має сплатити штраф у розмірі 20% від вартості ненаданих в строк послуг.

У п.6.1 Договору сторони погодили, що термін виконання ремонту не більше 89 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт виконавцю (згідно тендерної пропозиції).

Обладнання передано в ремонт виконавцю 26 листопада 2019 року, що підтверджується актом №1 від 26.11.2019 та не заперечується сторонами у справі.

Відтак, з урахуванням наведеного, термін виконання ремонту - не пізніше 23 лютого 2020 року.

Як встановлено судом вище, 06 лютого 2020 року виконавець звернувся до замовника з проханням направити на адресу заводу представників для приймання робіт з капітального ремонту вагонного уповільнювача та складання акту здачі-приймання наданих послуг. Дата прибуття 17-18 лютого 2020 року (лист за вих.№150/02 від 06.02.2020 року), тобто до закінчення погодженого сторонами терміну виконання ремонту.

Однак, замовник у вказаний строк роботи з капітального ремонту не прийняв та не прибув для складання відповідного акту здачі-приймання.

Відповідно до п.3.5 Договору здача-прийом наданих послуг здійснюється на території виконавця (на території України) впродовж 15 днів з моменту отримання повідомлення замовником про готовність до здачі результату послуг і оформлюється актом.

Згідно з п.8.3.2 Договору замовник зобов`язується прийняти від виконавця обладнання з підписанням акту здавання-приймання послуг.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника на закінчення строку дії договору (згідно з п.17.1 Договору термін дії останнього з моменту його підписання сторонами і по 20 грудня 2019 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків), оскільки закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання ними своїх обов`язків за договором, якщо інше не погоджено сторонами.

Слід зазначити, що у грудні 2019 року АТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" звернувся до АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" з листом за вих.№1598/12 з проханням про продовження терміну дії договору, враховуючи значний об`єм робіт з капітального ремонту вагонного уповільнювача, однак, замовник не надав жодної відповіді на такий лист виконавця, хоча фактично був повідомлений виконавцем про неможливість закінчення ремонту до спливу терміну дії договору, тобто до 20 грудня 2019 року.

Так, відповідно до п.8.4.4 Договору замовник має право відмовитися від даного договору та вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не розпочав надання послуг або надає їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає неможливим, а згідно з п.14.1 Договору у разі невиконання договору більше ніж на 15 календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши про це виконавця.

Однак, отримавши листа виконавця про продовження терміну дії договору, замовник не зреагував на нього жодним чином, при цьому, не вчинивши будь-яких дій щодо продовження терміну дії договору та не повідомивши виконавця про розірвання договору в односторонньому порядку, що розцінено виконавцем як погодження з боку замовника на закінчення ремонту після закінчення строку дії договору.

Одночасно, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про виконання відповідачем за первісним позовом ремонту у строк, погоджений сторонами в договорі (не більше 89 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт виконавцю), тобто до 23 лютого 2020 року, у зв`язку з чим, відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої абзацом 1 п.9.3 Договору.

Щодо посилання скаржника на умови тендерної пропозиції, колегія суддів звертає увагу, що сторони погодили строк виконання ремонту у п.6.1 договору, домовившись про те, що такий строк встановлюється не більше 89 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт виконавцю (згідно тендерної пропозиції), при цьому, умови договору не містять положень щодо обов`язку виконавця завершити роботи до 20 грудня 2019 року, як це зазначалось у тендерній пропозиції.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відтак, сторони в договорі погодили строк виконання ремонту, а саме: не більше 89 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт виконавцю, при цьому, посилання скаржника на умови тендерної пропозиції (термін виконання робіт: 89 робочих днів з дати передачі обладнання в ремонт, але не пізніше ніж до 20 грудня 2019 року) є такими, що суперечать змісту договору, адже договір сторонами укладено 30 вересня 2019 року, тобто менш ніж за 89 календарних, а тим більше робочих, днів до кінцевої дати, зазначеної у тендерній пропозиції.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення первісного позову та стягнення з Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» 299 971,43 грн. штрафу за порушення строків виконання ремонту.

Крім цього, в апеляційній скарзі позивач за первісним позовом не погоджується з рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року у справі №909/315/20 в частині стягнення з нього витрат на правову допомогу. Зокрема, апелянт вважає розмір витрат на правову допомогу неспівмірно високим у порівнянні з рівнем складності справи, а також наголошує, що судом відшкодовано витрати за участь адвоката у трьох судових засіданнях (на суму 2100 грн.), явка в які згідно ухвал суду була необов`язковою.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В силу положень ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 126 ГПК України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. (Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справі №903/390/18, від 21 січня 2020 року у справі №916/2982/16, від 07 липня 2020 року у справі №914/1002/19).

Згідно з ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст.126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.п.1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5 та 6 ст.126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. (Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19).

Колегія суддів встановила, що в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання позивача за первісним позовом, подані до суду першої інстанції, про зменшення розміру витрат відповідача за первісним позовом на професійну правничу допомогу із обґрунтуванням доводів щодо такого зменшення та поданням відповідних доказів.

Поряд з цим, зважаючи на предмет позову (як первісного так і зустрічного), складність справи та значення її для сторін, колегія суддів не встановила будь-яких підстав не присуджувати відповідачу за первісним позовом суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, що становить 13 500 грн., яка підтверджена матеріалами справи.

Одночасно, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на помилкове відшкодування судом витрат за участь адвоката відповідача за первісним позовом у трьох судових засіданнях (на суму 2100 грн.), явка в які, згідно ухвал суду, була необов`язковою, оскільки, участь адвоката у судових засіданнях належить до витрат на професійну правничу допомогу, незалежно від визнання чи невизнання судом обов`язкової явки представників учасників справи в судове засідання.

За наведених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 13 500 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника про часткове скасування рішення суду першої інстанції є безпідставними.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року у справі №909/315/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Матеріали справи №909/315/20 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Повну постанову складено 07 червня 2021 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Матущак О.І.