ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Справа № 915/1221/20
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної

суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ПП "Дикий Сад" - Заливчий Я.В. - за довіреністю;

від АТ "Миколаївобленерго" - Стахорська О.І. - в порядку самопредставництва.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дикий Сад"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року

у справі №915/1221/20

за позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго"

до Приватного підприємства "Дикий Сад"

про внесення змін до договору

суддя суду першої інстанції: Е.М. Олейняш

час і місце ухвалення рішення: 25.02.2021р., 12:23год., м.Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області, зала судових засідань №1

повне рішення складене 05.03.2021р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 07.06.2021р. згідно ст.ст. 233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

01.10.2020р. Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Приватного підприємства "Дикий Сад", в якому просило суд внести зміни до договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" від 01.09.2019 № 02/78 шляхом укладення додаткової угоди № 3 від 01.09.2020 (з додатками № 1, 2) в редакції АТ "Миколаївобленерго", викладеній в позовній заяві.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на недосягнення між сторонами згоди щодо внесення змін до договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики.

Зокрема позивач вказував, що 01.09.2019 між АТ "Миколаївобленерго" та ПП "Дикий Сад" укладено договір з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго". На виконання Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" позивачем було розроблено новий розрахунок періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, який було введено в дію з 01.05.2020р., про що було повідомлено відповідача листом від 21.08.2020.

В вересні 2020р. АТ "Миколаївобленерго" було отримано від ПП "Дикий Сад" підписану останнім додаткову угоду та протокол розбіжностей за наслідками розгляду яких позивач дійшов висновку, що запропоновані умови додаткової угоди, зазначені у протоколі розбіжностей, не відповідають вимогам діючого законодавства та не можуть бути прийняті позивачем. 22.09.2020р. АТ "Миколаївобленерго" направило на адресу ПП "Дикий Сад" протокол розбіжностей з двома протоколами узгодження розбіжностей , однак станом на 29.09.2020р. підписаного протоколу розбіжностей або незгоду з запропонованим протоколом позивач не отримав.

Посилаючись на положення ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж", позивач направив відповідачу проект додаткової угоди № 3 від 01.09.2020 до договору, якою запропонував внести зміни до договору в частині розрахунку періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго".

На переконання позивача, всі пункти додаткової угоди, які були викладені в протоколі узгодження розбіжностей від 21.09.2020р. щодо яких сторонами не досягнуто згоди, повинні бути викладені у редакції АТ "Миколаївобленерго".

Відповідач у відзиві на позов від 28.10.2020р. просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи наступне:

- розмір періодичної плати за доступ в протоколі розбіжностей визначено відповідачем шляхом збільшення суми плати в договорі № 02/78 на рівень інфляції за відповідний період;

- в порушення ч. 5 ст. 181 ГК позивач протягом встановленого 20-ти денного строку після отримання листа відповідача № 11109-01 від 11.09.2020 не вжив жодних заходів щодо врегулювання розбіжностей;

- посилання позивача на п. 5 розділу 3 Методики порушує встановлений ч. 2 ст. 12 Закону України "Про ціни і ціноутворення" принцип економічної обґрунтованості державних регульованих цін та не виключає необхідності виконати вимоги п. 7 розділу 4 та пункту 6 розділу 3 Методики щодо доведення у позивача додаткових витрат, пов`язаних із наданим доступом;

- при визначенні облікової політики під час здійснення ліцензійної діяльності позивач повинен керуватись п. 1.5, підпунктом 25 пункту 3.1, п. 3.2 Порядку розподілу активів, витрат та доходів між видами діяльності ліцензіатів з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та/або з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами № 1031 від 26.07.2013;

- до 01.05.2020 позивач здійснював власний облік витрат при наданні доступу до інфраструктури об`єктів електроенергетики відповідно до наказу ПАТ "Миколаївобленерго" № 1112 від 18.12.2017 та внаслідок скасування позивачем наказу № 1112 від 18.12.2017 останній вважає, що має право вимагати встановлення плати за доступ на рівні встановленого граничного розміру. Проте, відповідач вважає, що даний висновок є хибним;

- оскільки позивач не погодився із пропозицією відповідача стосовно внесення змін до договору № 02/78 з 01.09.2020, вказаний договір вважатиметься зміненим у випадку задоволення позовних вимог в день набрання чинності рішенням суду по цій справі.

У відповіді на відзив від 02.11.2020р. та письмових поясненнях від 16.11.2020р. позивач зазначає наступне:

- позивачем були дотримані всі заходи досудового врегулювання спору, зокрема встановлений законом 20-ти денний строк ля передачі спору на розгляд суду (ст. 654 ЦК України, ст. 181, 188 ГК України);

- на підставі та відповідно до приписів ст. 189, 190 ГК України, ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та відповідно до затвердженого Положення про облікову політику у АТ "Миколаївобленерго" окремий облік витрат на елементи інфраструктури електроенергетики не ведеться;

- позивач, посилаючись на п. 5 розділу III Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.12.2018 № 622 та п. 2 ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" граничний розмір плати за одну опору лінії електропередачі на місяць для замовника у 2020 році має становити 14,17 грн. з ПДВ, виходячи із розрахунку: 4723 грн. * 0,3% = 14,17 грн. з 20% ПДВ, а без ПДВ - 11,81 грн.;

В письмових поясненнях від 01.12.2020р. та від 24.12.2020р. відповідач зазначає, що оскільки норми законодавства безпосередньо покладають на позивача обов`язок з окремого обліку витрат на утримання елементів інфраструктури, застосування вимог п. 5 розділу ІІІ Методики в даному випадку є безпідставним. 14.12.2020 платіжними дорученнями № 1206, № 1207 та № 1208 позивач повернув відповідачеві кошти сплачені в рахунок виконання договірних зобов`язань за договором 02/78 від 01.09.2019 у призначенні яких зазначив, що кошти повертаються у зв`язку із припиненням договірних відносин. Відповідач вважає, що повернення коштів свідчить про намагання позивача спростувати доводи відзиву шляхом недобросовісної поведінки та підтверджує правильність доводів відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях від 01.12.2020 з приводу продовження дії договору та відсутності у позивача доказів понесення ним додаткових витрат пов`язаних із розміщенням телекомунікацій відповідача.

В письмових поясненнях від 19.01.2021р. позивач зазначив, що доступ до інфраструктури об`єкта електроенергетики можливий тільки на підставі відповідного платного договору. Доступ до інфраструктури об`єкта електроенергетики без відповідної оплати заборонений діючим законодавством. Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики розраховується згідно "Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики", затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.12.2018 № 622. Ця Методика визначає механізм формування та встановлення розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики. Умови визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, згідно Методики, взагалі не застосовуються, якщо власник не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики.

Так як АТ "Миколаївобленерго" не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, то вимоги позивача щодо надання будь яких розрахунків вартості експлуатації та або нормованих обсягів робіт на 1 км лінії та витрат на ці роботи є безпідставними, а визначити додаткові витрати на експлуатацію (утримання) однієї опори ПЛ, ПЛІ напругою 0,4-10 кВ, спричинені ускладненням умов виконання робіт внаслідок забезпечення доступу замовника, є неможливим.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021р. (повне рішення складено 05.03.2021р.) задоволено позов Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до Приватного підприємства "Дикий Сад" - внесено зміни до договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" від 01.09.2019р. №02/78 шляхом укладення додаткової угоди №3 від 01.09.2020р. (з додатками № 1, 2) в редакції АТ "Миколаївобленерго" (зміст додаткової угоди наведений в резолютивній частині рішення); стягнуто з відповідача на користь позивача 2102грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст. 654 ЦК України, ч. 1-4, 7 ст. 179, ч. 1-3 ст. 180, ч. 1,2,3, 5,6 ст. 181, ст. 187, 188 ГК України, ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 14, п. 4 ч. 6 ст. 16, ст. 17, 18 ЗУ "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж", п. 46, 47 Правил надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, Методику визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженою Міненерго, ч. 1, 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та вмотивоване наступним:

-позивачем АТ "Миколаївобленерго" запропоновано відповідачу в проекті додаткової угоди № 3 та додатку № 2 розмір плати за доступ до об`єкта інфраструктури на рівні 14, 17 грн. з ПДВ за одну опору на місяць відповідно до положень ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж".

-ПП "Дикий сад" в протоколі розбіжностей запропоновано розмір плати за доступ до об`єкта інфраструктури на рівні 9, 552 грн. з ПДВ за одну опору на місяць. Відповідач зазначає, що ціна сформована шляхом збільшення суми плати в договорі № 02/78 на рівень інфляції за відповідний період, однак не зазначено якою нормою закону керувався відповідач, визначивши плату у вказаному розмірі. Під час розгляду справи відповідачем було розраховано розмір плати за доступ до об`єкта інфраструктури вже на рівні 6, 40 грн. з ПДВ за одну опору на місяць, який є орієнтовним.

-матеріали справи не містять доказів ведення АТ "Миколаївобленерго" окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики.

-помилковим є посилання відповідача на постанову НКРЕ від 26.07.2013 № 1031 "Про затвердження Порядку розподілу активів, витрат та доходів між видами діяльності ліцензіатів з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та/або з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами", оскільки АТ "Миколаївобленерго" здійснює діяльність з розподілу електричної енергії.

-оскільки АТ "Миколаївобленерго" не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, ним правомірно відповідно до положень ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" сформовано та визначено розмір плати за доступ до елементів інфраструктури на рівні, встановленому в Законі, тобто 0, 3 відсотка мінімальної заробітної плати (станом на 01.01.2020 - 4 723, 00 грн.) за одну опору на місяць, що становить 14, 17 грн. з ПДВ.

-позивачем дотримано 20 денний строк, передбачений ч. 5 ст. 181 ГК України.

29.03.2021р. безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства "Дикий Сад" на рішення від 25.02.2021р., в якій скаржник просить суд скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову; всі судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПП "Дикий Сад" зазначає наступне:

-при складанні повного тексту оскарженого рішення судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 238 ГПК України в частині зазначення в мотивувальній частині судового рішення мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, норм права, які застосував суд, та мотиви їх застосування та норм права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Зміст розділу IV оскарженого рішення суду першої інстанції зводиться лише до дублювання змісту норм законів на підзаконних нормативно-правових актів, розділ V «Висновки суду» взагалі не містить посилання на докази по справі.

- вирішуючи питання про визначення ціни у спірному договорі суд першої інстанції застосовує встановлену ст. 1 7 Закону ціну без врахування вимог Методики, тобто як фіксовану, а не граничну ціну .

- відповідач посилався на низку нормативно-правових актів, зокрема вимоги пункту 1.3. постанови НКРЕ №1031 від 26.07.2013 р., пунктів 7.4., 7.17. та 7.18. постанови НКРЕКП № 1175 від 05.10.2018 р., а також зміст розпорядження НКРЕ України № 143-р від 27.11.2008 р., які встановлюють обов`язок позивача вести облік власних витрат, але суд ці доводи взагалі не дослідив, обмежившись лише спростуванням застосування постанови НКРЕ №1031 від 26.07.2013 р.

- всупереч вимогам ч. 2 ст. 187 ГК України в оскарженому рішенні суд першої інстанції ухвалив внести зміни до Договору № 02/78 з дати підписання додаткової угоди № 3 від 01.09.2020р., а не після набрання законної сили оскаржуваним рішенням;

- в оскарженому рішенні суд першої інстанції невірно навів зміст пункту 5 розділу ІІІ Методики, внаслідок чого допустив його неправильне тлумачення та застосування. Виходячи з перекрученого змісту вищевказаного пункту Методики суд дійшов хибного висновку про правомірне використання розміру плати на рівні 0,3 % від мінімальної заробітної плати .

- при розгляді справи судом не були з`ясовані обставини наявності у Позивача додаткових витрат, пов`язаних із наданим доступом, хоча судом збиралися докази на підтвердження цієї обставини. В ході розгляду справи суд першої інстанції витребував у позивача докази наявності додаткових витрат, але витребувані документи надані не були. Враховуючи відсутність доказів додаткових витрат суд мав визнати встановленою обставиною відсутність додаткових витрат та відмовити у задоволенні позовних вимог, але з незрозумілих причин ці обставини взагалі не з`ясовував при вирішенні справи, що призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення.

- висновок, що позивач не веде окремого обліку витрат спростовується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Суд не дослідив витяг з Положення "Про організацію внутрішньогосподарського (управлінського), бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ "Миколаївобленерго", затвердженого наказом Позивача № 446 від 23.05.2014 р. та обмежився лише змістом додатку № 17 до Положення , який вищевказаного висновку суду не обгрунтовує.

23.04.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив АТ "Миколаївобленерго" на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає:

-у тексті рішення Господарського суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року по справі № 915/1221 /20 зазначена оцінка кожного аргументу, наведеного як Позивачем так і Відповідачем, крім того судом, у тексті рішення, зазначені норми матеріального права на які посилаються сторони, та мотиви їх застосування.

- твердження відповідача, що при визначенні ціни договору №02/78 з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики від 01.09.2019, що визначена спірною додатковою угодою №3 від 01.09.2020, судом першої інстанції були припущені чисельні порушення норм матеріального права, які визначають її розмір, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

- посилання відповідача на той факт, що судом не з`ясовувались обставини наявності у позивача додаткових витрат, пов`язаних із наданням доступу є безпідставними та необгрунтованими.

-щодо надання доказів понесення позивачем додаткових витрат, пов`язаних з розміщенням телекомунікації ПП «Дикий Сад» із зазначенням розміру цих втрат за договором №02/78, на вимогу суду АТ «Миколаївобленерго» надавався зразок кошторисних витрат на проведення експлуатаційних робіт на ПЛ напругою 0,4-10кВ з наявним розміщенням телекомунікації Замовника та без їх розміщення та відеоматеріали щодо ускладнення умов виконання робіт, внаслідок розміщення Інтернет-мереж.

- на вимогу суду 05.02.2021 Позивачем було надано копію наказу АТ «Миколаївобленерго» від 23.05.2014 № 446 про затвердження та введення в дію з 02.01.2014 Положення «Про організацію внутрішньогосподарського (управлінського), бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ «Миколаївобленерго» (далі - Положення) (з додатками №15,16,17,18), та довідку стосовно порядку ведення обліку витрат (далі - Довідка). У наданій позивачем довідці зазначається, в балансі АТ «Миколаївобленерго» витрати визначаються та відображаються відповідно до п. 2.2 розділу 2 Положення «Про організацію внутрішньогосподарського (управлінського), бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ «Миколаївобленерго», затвердженого наказом товариства від 23.05.2014 № 446 «Про організацію внутрішньогосподарського (управлінського), бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ «Миколаївобленерго».

-посилання відповідача на порушення судом вимог ч.2 ст. 187 ГПК України є хибним, оскільки пунктом цієї статті передбачено, що день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше. Резулятивна частина оспорюваного рішення передбачає, що воно набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України. Статтею 241 ГПК України передбачено, що рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

- посилання відповідача на вимоги постанови НКРЕ від 26.07.2013 №1031, якою було затверджено Порядок розподілу активів, витрат та доходів між видами діяльності ліцензіатів з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та/або з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, є безпідставним оскільки дія цієї Постанови поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність на підставі ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, та суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність на підставі ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та ліцензії на здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, а АТ «Миколаївобленерго» є суб`єктом господарювання який здійснює господарську діяльність з розподілу електричної енергії.

АТ «Миколаївобленерго» вважає, що судом першої інстанції в повній мірі було встановлено той факт, що Позивач не веде окремого обліку витрат

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги ПП «Дикий Сад» заперечував.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 01.09.2019 між АТ "Миколаївобленерго" (власник мереж) та ПП "Дикий сад" (замовник) було укладено договір з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" № 02/78, відповідно до п.1.1 якого замовник замовляє та оплачує, а власник мереж надає право доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики для розміщення технічних засобів телекомунікацій відповідно до погодженої власником мереж проектної документації на доступ, розробленої згідно із технічними умовами з доступу. (Код згідно ДКПП - 35.13. - послуги по використанню опор повітряних ліній електропередавання сумісної підвіски проводів).

Відповідно до п. 2.1 договору ціна договору становить 1 545, 24 грн., окрім цього 20 % ПДВ у сумі 309, 05 грн., всього з ПДВ 1 854, 29 грн. на місяць користування, згідно розрахунку договірної ціпи (Додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.2 договору розмір щомісячної плати за доступ не може змінюватися протягом одного року з дня укладення цього договору.

Відповідно до п. 7.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (у разі їх наявності) та діє протягом одного року.

Відповідно до п. 7.2 договору у випадку, якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії договору від будь-якої із сторін не надійде письмової пропозиції про його розірвання, то договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах.

Додатком №1 до договору № 02/78 від 01.09.2019 є "Акт узгодження довжини сумісного підвісу між АТ "Миколаївобленерго" та ПП "Дикий сад"

Відповідно до додатку №2 "Розрахунок договірної ціни" до договору № 02/78 від 01.09.2019 вартість використання опор повітряних ліній електропередачі 0,4-10кВ для сумісного підвісу проводів становить 6,52 грн. (без ПДВ). Вартість використання опор повітряних ліній електропередачі 0,4-10кВ для сумісного підвісу проводів в розмірі 6,52 грн. (без ПДВ) за одну опору. Всього опор 237. Сума за місяць 1 545, 24 грн. (без ПДВ); сума за місяць з ПДВ 1 854, 29 грн.

Договір з додатками підписано та скріплено печатками сторін.

01.12.2019 між АТ "Миколаївобленерго" (власник мереж) та ПП "Дикий сад" укладено додаткову угоду № 1 від 01.12.2019 та додаткову угоду № 2 від 14.02.2020 до договору з додатками в новій редакції.

Додатковими угодами сторони погоджували збільшення кількості опор, а також ціни договору.

Так, відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2) ціна договору становить 13 053, 04 грн., окрім цього 20 % ПДВ у сумі 2 610, 61 грн., всього з ПДВ 15 663, 65 грн. за місяць користування, згідно розрахунку договірної ціни (Додаток № 6), що є невід`ємною частиною цього договору.

10.07.2020 позивачем направлено на адресу відповідача лист № 01/24-5264, в якому позивач зазначив, що відповідно до п. 7.2 договору від 01.09.2019 № 02/78 повідомляє про його розірвання з 01.09.2020. Підставою зазначено зміну розміру періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики з 01.05.2020 відповідно до вимог законодавства (арк. 73).

27.07.2020 ПП "Дикий Сад" направило на адресу позивача лист № 2707/01, в якому зазначило, що не надає згоду на розірвання договору № 02/78 від 01.09.2019 та не заперечує проти викладення умов договору в новій редакції за умови відповідності цих умов вимогам чинного законодавства (арк. 74).

20.08.2020 AT "Миколаївобленерго" направлено на адресу відповідача ПП "Дикий Сад" лист № 01/24-6431, в якому позивач зазначив, що не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, у зв`язку з чим розмір плати розраховується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" та Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.12.2018 № 622. Подальше листування заявника щодо питання надання розрахунку плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів AT "Миколаївобленерго" буде розглядатись товариством як спроба затягнути питання щодо внесення змін до існуючих та укладання нових договорів з доступу до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, що належать товариству. Факт направлення листа підтверджується описом вкладення у цінний лист (арк. 62).

21.08.2020 позивачем направлено на адресу відповідача лист № 01/24-6467 з проектом для огляду додаткової угоди № 3 до договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" від 01.09.2019 № 02/78 в новій редакції із відповідними додатками (арк. 32).

Вказаною Додатковою угодою № 3 від 01.09.2020 (арк. 47-55) позивач запропонував відповідачу внести наступні зміни до договору:

1) пункт 2.1. Договору викласти у новій у новій редакції: "Ціна Договору складає 23 643, 62 грн. (двадцять три тисячі шістсот сорок три грн. 62 коп.), окрім цього 20% ПДВ у сумі 4 728, 72 грн. (чотири сімсот двадцять вісім грн. 72 коп.), всього з ПДВ 28 372, 34 грн. (двадцять вісім тисяч триста сімдесят дві грн. 34 коп.) на місяць користування, згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів AT "Миколаївобленерго" (Додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього Договору";

2) викласти Додаток № 1 "Перелік елементів інфраструктури об`єктів AT "Миколаївобленерго" наданих для доступу" в редакції цієї додаткової угоди.

3) Додаток №5 «Акт узгодження довжини сумісного підвісу» та додаток №6 «Розрахунок договірної ціни» до договору вважати такими, що втратили чинність з моменту підписання цієї додаткової угоди.

Додатками до Додаткової угоди № 3 є Додаток № 1 "Перелік елементів інфраструктури об`єктів AT "Миколаївобленерго" наданих для доступу" та Додаток № 2 "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів AT "Миколаївобленерго", зокрема:

- розмір щомісячної плати за доступ до елементу електроенергетики (з ПДВ) 14, 17 грн.;

- розмір щомісячної плати по договору (за всі опори в кількості 2002 шт.) 23 643, 62 грн.

11.09.2020 ПП "Дикий Сад" направлено на адресу AT "Миколаївобленерго" лист № 11109-01 із підписаною Додатковою угодою № 3 від 01.09.2020 та підписаними додатками із протоколом розбіжностей від 11.09.2020 (арк. 56).

Відповідно до Протоколу розбіжностей від 11.09.2020 відповідач не погодився лише з розміром плати, запропонувавши:

- розмір щомісячної плати за доступ до елементу електроенергетики (з ПДВ) 9, 552 грн.;

- розмір щомісячної плати по договору (за всі опори в кількості 2002 шт.) 15 935, 92 грн.

22.09.2020 позивачем AT "Миколаївобленерго" направлено на адресу відповідача ПП "Дикий Сад" лист № 01/24-7277 із підписаним протоколом розбіжностей від 11.09.2020 з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 21.09.2020 , в якому позивач просив відповідача підписати протокол узгодження розбіжностей або повідомити про незгоду з запропонованим протоколом (арк. 58-60).

Як вбачається зі змісту протоколу узгодження розбіжностей від 21.09.2020 фактично AT "Миколаївобленерго" залишено свої умови, викладені в Додатковій угоді № 3.

Наказом АТ "Миколаївобленерго" від 18.12.2018 № 1076 затверджено Порядок надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" (арк. 16-29), пунктом 7.1 якого передбачено, що оплата вартості послуг здійснюється замовником відповідно до умов укладених договорів.

Наказом ПАТ "Миколаївобленерго" від 18.12.2017 № 1112 "Про забезпечення відображення витрат при наданні доступу до інфраструктури шляхом надання послуг сумісного підвісу проводів на опорах повітряних ліній електропередач ПАТ "Миколаївобленерго" наказано затвердити та застосовувати в бухгалтерському обліку для відображення витрат по сумісному підвісу "Розмір вартості послуги сумісного підвісу проводів на 1 опорі ПЛ 0,4-10 кВ" згідно Додатку 1 до цього наказу в розмірі 7, 82 грн. з ПДВ за одну опору (арк. 96-98).

В свою чергу наказом АТ "Миколаївобленерго" від 27.04.2020 № 309 введено в дію з 01.05.2020 затверджений розрахунок періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики АТ "Миколаївобленерго" (повітряних ліній електропередач напругою 0,4-10 кВ на місяць за 1 опору) згідно Додатку № 1 до наказу в розмірі 14, 17 грн. З ПДВ за одну опору. Визнано таким, що втратив чинність з 01.05.2020 наказ ПАТ "Миколаївобленерго" від 18.12.2017 № 1112 (арк. 30-31).

Відповідно до п. 1 Додатку № 1 до наказу № 309 розмір щомісячної плати за доступ до елементів електроенергетики (з ПДВ) становить 14, 17 грн. (арк. 31).

Враховуючи, що сторонами не досягнуто згоди щодо внесення змін до договору №02/78 від 01.09.2019 в частині плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики (п. 2.1 додаткової угоди № 3 та додаток № 2 до додаткової угоди № 3), АТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з відповідним позовом про внесення змін до договору шляхом укладення додаткової угоди №3 в редакції, викладеній позивачем в прохальній частині позовної заяви.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 16 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" доступ до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється на підставі договору з доступу між власником інфраструктури об`єкта доступу та замовником, що укладається відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Ухилення від укладення договору з доступу є порушенням цього Закону. Спори, пов`язані з ухиленням від укладення договору з доступу, вирішуються в судовому порядку.

Як передбачено п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж", чинні на день набрання чинності цим Законом договори, предметом яких є доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, діють до завершення строку їх дії на умовах, визначених такими договорами. На вимогу замовника або власника інфраструктури об`єкта доступу такі договори мають бути приведені у відповідність із частиною шостою статті 16 цього Закону у місячний строк з дня виставлення вимоги.

Відповідно до п. 21 Правил надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики доступ до інфраструктури об`єкта електроенергетики здійснюється на підставі договору з доступу, що укладається за формою згідно з додатком 2 між власником (володільцем) та замовником після видачі замовнику технічних умов та погодження проектної документації з власником (володільцем).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Відповідно до ч. ч. 6, 7, 8 ст. 181 ГК України, у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про врегулювання розбіжностей по зазначеному договору з дотриманням строку, визначеного ст. 181 ГК України.

За умовами договору № 02/78 від 01.09.2019 замовник замовляє та оплачує, а власник мереж надає право доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики для розміщення технічних засобів телекомунікацій відповідно до погодженої власником мереж проектної документації на доступ, розробленої згідно із технічними умовами з доступу. (Код згідно ДКПП - 35.13. - послуги по використанню опор повітряних ліній електропередавання сумісної підвіски проводів).

Позивач запропонував відповідачу внести наступні зміни до договору:

1) пункт 2.1. Договору викласти у новій у новій редакції: "Ціна Договору складає 23 643, 62 грн. (двадцять три тисячі шістсот сорок три грн. 62 коп.), окрім цього 20% ПДВ у сумі 4 728, 72 грн. (чотири сімсот двадцять вісім грн. 72 коп.), всього з ПДВ 28 372, 34 грн. (двадцять вісім тисяч триста сімдесят дві грн. 34 коп.) на місяць користування, згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів AT "Миколаївобленерго" (Додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього Договору";

2) викласти Додаток № 1 "Перелік елементів інфраструктури об`єктів AT "Миколаївобленерго" наданих для доступу" в редакції цієї додаткової угоди.

3) Додаток №5 «Акт узгодження довжини сумісного підвісу» та додаток №6 «Розрахунок договірної ціни» до договору вважати такими, що втратили чинність з моменту підписання цієї додаткової угоди.

Додатками до Додаткової угоди № 3 є Додаток № 1 "Перелік елементів інфраструктури об`єктів AT "Миколаївобленерго" наданих для доступу" та Додаток № 2 "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів AT "Миколаївобленерго", зокрема:

- розмір щомісячної плати за доступ до елементу електроенергетики (з ПДВ) 14, 17 грн.;

- розмір щомісячної плати по договору (за всі опори в кількості 2002 шт.) 23 643, 62 грн.

Відповідач, згідно з протоколом розбіжностей, пропонує викласти: розмір щомісячної плати за доступ до елементу електроенергетики (з ПДВ) 9, 552 грн.; розмір щомісячної плати по договору (за всі опори в кількості 2002 шт.) 15 935, 92 грн.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу може складатися з одноразової та/або періодичної плати. Періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності додаткових витрат власника інфраструктури об`єкта доступу на утримання елементів інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з наданим доступом. Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється договором з доступу згідно з Методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідно до цього Закону. Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу визначається власником інфраструктури цього об`єкта доступу згідно з Методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади згідно з цим Законом, і не може перевищувати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики - 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць. Розмір мінімальної заробітної плати визначається законом станом на 1 січня поточного року. Розмір плати за доступ має бути сталим і не може змінюватися протягом одного року з дня укладення договору з доступу. Забороняється встановлення додаткової плати за доступ, крім визначеної цим Законом, після укладення договору з доступу.

Згідно з розділом III Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, формування періодичної плати замовника за доступ до інфраструктури об`єкта електроенергетики включає визначення вартості доступу замовника до однієї одиниці (одного елемента) цієї інфраструктури, до якої (якого) застосовується коефіцієнт ускладнення робіт з експлуатації однієї одиниці (одного елемента) електроенергетичної інфраструктури у зв`язку із забезпеченням доступу до неї. Визначення вартості доступу до однієї одиниці (одного елемента) інфраструктури здійснюється для ПЛ або ПЛІ кожного класу напруги. Визначена вартість доступу до однієї одиниці (опори) застосовується при визначенні плати за доступ до конструктивних елементів ТП, РП у разі їх використання для зовнішнього розміщення технічних засобів телекомунікацій. Вартість експлуатації однієї одиниці (одного елемента) інфраструктури електроенергетики визначається на підставі нормованих обсягів робіт та витрат на ці роботи. Вартість експлуатації однієї опори ПЛ, ПЛІ визначається на підставі нормованих обсягів робіт на 1 км лінії та витрат на ці роботи як частка загальних витрат на 1 км відносно нормованої (розрахункової) кількості опор. У разі якщо власник (володілець) інфраструктури об`єкта електроенергетики відповідно до вимог чинного законодавства України не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, періодична плата визначається відповідно до розміру, встановленого частиною сьомою статті 17 Закону. Періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності додаткових витрат власника (володільця) інфраструктури об`єктів електроенергетики на утримання елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, пов`язаних з наданим доступом.

Отже плату за доступ до елементів інфраструктури об`єкта визначає власник інфраструктури згідно з Методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, що також вбачається з розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго», який є додатком до договору №02/78 від 01.09.2019р. (в редакції позивача)

Так, Методикою визначено, що у разі якщо власник (володілець) інфраструктури об`єкта електроенергетики відповідно до вимог чинного законодавства України не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, періодична плата визначається відповідно до розміру, встановленого частиною сьомою статті 17 Закону.

Як передбачено п. 5 розділу IV Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, планові витрати на експлуатацію 1 км ПЛ, ПЛІ напругою 0,4-10 кВ, наведені у додатку 2 до цієї Методики, включають прямі витрати на оплату праці, використання машин і механізмів, загальновиробничі витрати.

За п. 8 розділу IV Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики додаткові річні витрати власника (володільця) інфраструктури об`єктів електроенергетики на експлуатацію (утримання) однієї опори ПЛ, ПЛІ напругою 0,4-10 кВ, спричинені ускладненням умов виконання робіт внаслідок забезпечення доступу замовника, визначаються шляхом застосування коефіцієнта 0,05 до затверджених власником (володільцем) інфраструктури об`єктів електроенергетики витрат на експлуатацію однієї опори діючих нормативів витрат на кожний радіофідер або будь-який інший технічний засіб телекомунікацій, розташований на ПЛ, ПЛІ напругою 0,4-10 кВ.

Таким чином, додаткові витрати визначаються шляхом множення річних витрат на коефіцієнт ускладнення.

Листом від 20.08.2020 № 01/24-6431 AT "Миколаївобленерго" повідомило ПП "Дикий Сад", що не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, у зв`язку з чим розмір плати розраховується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" та Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.12.2018 № 622.

Аргументи скаржника стосовно того, що суд не дослідив того, що позивачем ведеться власний облік витрат колегія суддів відхиляє.

Матеріалами справи підтверджується, що 08.02.2021 до суду від позивача надійшла заява, до якої надано копію наказу АТ «Миколаївобленерго» від 23.05.2014 року № 446 про затвердження та введення в дію з 02.01.2014 року Положення «Про організацію внутрішньогосподарського (управлінського), бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ «Миколаївобленерго» (з додатками №15,16,17,18), та довідку стосовно порядку ведення обліку витрат.

Згідно довідки АТ "Миколаївобленерго" від 05.02.2021 № 01/22-1498 в балансі АТ "Миколаївобленерго" витрати визначаються та відображаються відповідно до п. 2.2 розділу 2 Положення "Про організацію внутрішньогосподарського (управлінського), бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ "Миколаївобленерго", затвердженого наказом товариства від 23.05.2014 № 446 "Про організацію внутрішньогосподарського (управлінського), бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ "Миколаївобленерго".

Наказом АТ "Миколаївобленерго" від 23.05.2014 № 446 затверджено та введено в дію з 02.01.2014 Положення "Про організацію внутрішньогосподарського (управлінського), бухгалтерського та податкового обліку у ПАТ "Миколаївобленерго" із додатками.

Відповідно до п. 2.2.7 Положення для достовірного відображення витрат по видам діяльності, затверджується довідник "Номенклатурні групи по видам ліцензованої діяльності" (додаток № 17) і "Положення про порядок розподілу витрат за видами ліцензованої діяльності" (додаток № 18).

Відповідно до Додатку № 17 до Положення "Довідник номенклатурних груп по видам ліцензованої діяльності" АТ "Миколаївобленерго" веде бухгалтерський облік за наступними видами витрат:

231 Витрати на виробництво електроенергії;

231 Витрати на передачі:

231 - по мережам першого класу напруги;

231 - по мережам другого класу напруги;

231 Витрати на постачання електроенергії.

Отже, господарський суд дійшов вірного висновку, що АТ «Миколаївобленерго» не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, а доводи відповідача суперечать фактичним обставинам справи.

У зв`язку з тим, що позивач не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, плата за доступ визначається відповідно до розміру, встановленого ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" - 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць.

Мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2020 року згідно з положеннями Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" складала 4 723 грн. тому граничний розмір плати за одну опору лінії електропередач на місяць становить 14,17 грн (без ПДВ - 11,81), виходячи із розрахунку: 4723,00 грн * 0,3% = 14,169 грн.

Позивачем визначено вартість доступу відповідно до Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики та ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж", правомірність чого відповідачем не спростована.

Вбачається, що плата за доступ визначена позивачем в розмірі, встановленому ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж", позивач не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики (кожну опору).

Оскільки позивачем була визначена плата за доступ у розмірі, що не перевищує 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць, останній не погодився на пропозицію відповідача про зменшення відповідної плати вдвічі, тому, з урахуванням приписів Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики та ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж", вимоги позивача щодо викладення положень договору щодо розрахунку розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики в редакції позивача є правомірними та обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позову про внесення змін до договору шляхом укладення додаткової угоди №3 в редакції позивача.

Згідно зі ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

В даному випадку судом вказано датою додаткової угоди №3 - 01.09.2020, тобто дату, яка була визначена позивачем. Слід зазначити, що вказана дата міститься на додатковій угоді №3, яка направлялася відповідачеві та була ним підписана з поміткою «З протоколом розбіжностей». При цьому, заперечень щодо дати додаткової угоди відповідачем у протоколі розбіжностей не вказано.

З огляду на викладене, доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права щодо повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що у розглядуваній справі місцевим господарським судом надано відповідь на істотні питання та доводи сторін, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду по суті позовних вимог.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Колегія суддів також враховує висновки, які зробив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відтак, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Фактично позиція відповідача спирається на припущення, що позивач в порушення вимог законодавства не веде окремий облік витрат на елементи інфраструктури, проте будь-яких доказів цього, зокрема, висновків компетентних органів, до суду не було надано.

Предмет позову не передбачає можливість вивчення питання правильності ведення обліку витрат АТ "Миколаївобленерго", а відсутність такого обліку не спростована відповідачем.

ПП «Дикий Сад» запропонував ціну в своїй редакції додаткової угоди, що взагалі не спирається на вимоги законодавства за способом її розрахунку, на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.

Не убачає колегія суддів також і стверджуваних апелянтом порушень норм процесуального права, вважаючи висновки суду достатньою мірою обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги Приватного підприємства "Дикий Сад" як окремо, так і у своїй сукупності не спростовують правильність висновку господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову про внесення змін до договору, а отже підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення слугувати не спроможні.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржуване рішення від 25.02.2021р. ухвалено судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування чи зміни відсутні.

За таких обставин рішення господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 25.02.2021р. у справі №915/1221/20 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство "Дикий Сад"

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.287,288 ГПК України.

Повна постанова складена 14.06.2021 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко