ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/928/21

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Торговий дім "Фонтекс-Агро", м. Чернігів

до Державного підприємства "Чайка", Київська обл., с. Дударків

про стягнення 327 853 грн. 30 коп.

Представники сторін:

Позивача Борода А.В.;

Відповідача Шевцова Т.М.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 327 853 грн. 30 коп., з яких: 250 053 грн. 48 коп. борг; 18 018 грн. 75 коп. інфляційні втрати; 50 183 грн. 13 коп. пеня; 9 579 грн. 94 коп. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було поставлено паливно-мастильні матеріали за договором поставки № 688 від 11.11.2019 року, проте відповідач не розрахувався за поставлені товари.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що видаткова накладна від 11.11.2019 р. № РН-0009503 містить тільки підпис, що не дає змоги ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, тому відповідач вважає, що позивач не довів факт передачі товару. Також відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення пені за період з 12.12.2019 р. по 01.04.2020 р. та заяву про зменшення розміру санкцій на підставі ст. 233 ГК України.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до п. 12 Прикінцевих положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 строки визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 786, 1293 цього кодексу продовжуються на строк дії такого карантину, тому підстав для зменшення або звільнення від штрафних санкцій немає.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019 року між ПП "Торговий дім "Фонтекс-Агро" та ДП "Чайка" було укладено договір поставки паливно-мастильних матеріалів № 688, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити поставлені паливно-мастильні матеріали, в тому числі масла автомобільні (надалі Іменуються "ПММ").

Відповідно до п. 2.3. договору партія Товару вважається погодженою до передачі Покупцеві з моменту підписання та надання Покупцеві, видаткової накладної, та товарно-транспортної накладної.

Пунктом 2.8. договору право власності на Товар переходить до покупця з моменту відвантаження (зливу) Постачальником Товару до резервуарів Покупця, з оформленням та підписанням Сторонами відповідної видаткової документації.

Згідно з п. 3.1. договору загальна вартість договору складає 250053,48 грн. (Двісті п`ятдесят тисяч п`ятдесят три гривні 48 копійки).

Відповідно до п. 3.4. договору оплата Товару здійснюється Покупцем з відстрочкою платежу, згідно з якою Покупець зобов`язаний на протязі 30 календарних днів з моменту отримання, оплатити отриману партію Товару.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 250 053 грн. 48 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № РН-0009503 від 11.11.2019 року, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи, в зв`язку з чим у останнього виник обов`язок по оплаті поставленого товару, проте ДП "Чайка" не сплатило борг за поставлені паливно-мастильні матеріали.

Відповідач заперечив проти позову посилаючись на те, що у видатковій накладній не зазначено прізвище, ім`я та посаду особи, яка отримала товар, а також просить відмовити в задоволенні вимог про стягнення пені за період з 12.12.2019 року по 01.04.2020 року.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію видаткової накладної суд зазначає, що отримувач проставив підпис, який скріплено печаткою ДП "Чайка", з огляду на що заперечення відповідача не приймаються судом до уваги.

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 250 053 грн. 48 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 9 597 грн. 94 коп. 3% річних та 18 018 грн. 75 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 9 597 грн. 94 коп. 3% річних та 18 018 грн. 75 коп. інфляційних втрат, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 4.2. договору покупець зобовязаний за прострочення оплати сплатити постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору.

Щодо заперечень відповідача в частині застосування строків до нарахованих штрафних санкцій, то суд зазначає таке:

Відповідно до п.2 ч.2 ст.258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.12 Прикінцевих положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. (Розділ доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-ІХ від 30.03.2020 року).

З огляду на вищевикладені обставини суд залишає заяву про застосування строків позовної давності без задоволення.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просив суд зменшити розмір штрафних санкцій в зв`язку з скрутним фінансовим станом підприємства.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати поставленого товару нараховано 50 183 грн. 13 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону, проте враховуючи фінансовий стан відповідача суд вважає за необхідне зменшити стягувану пеню до 25 000 грн. 00 коп., з огляду на таке:

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в частково, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст. ст. 247-252 ГПК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, , суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Чайка" (08330, Київська обл., Бориспільський район, с. Дударків, вул. Гоголя, буд. 62А, код 31245250) на користь Приватного підприємства "Торговий дім "Фонтекс-Агро" (14020, м. Чернігів, вул. Малиновського, буд. 30-А, код 385100009) 250 053 (двісті п`ятдесят тисяч п`ятдесят три) грн. 48 коп. боргу, 9 597 (дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 94 коп. 3% річних, 18 018 (вісімнадцять тисяч вісімнадцять) грн. 75 коп. інфляційних втрат, 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. пені, 4 917 (чотири тисячі дев`ятсот сімнадцять) грн. 80 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 11.06.2021 року.

Суддя Л.Я. Мальована